ЮНАЦТВО
ДЕНЬ 1
Привіт, тату.
У мене знову живіт болить.
-Можна сьогодні не йти до школи? -Чорт забирай.
Боже мій.
Господи.
Що таке?
Мабуть, яблука погано впливають на кислотність.
Нащо ж ти їх їси?
Це ідея Трейсі. Замість цигарок. Їм по шість штук на день.
Цілий бушель.
-Що за бушель? -Ну, це…
-Це штука, в якій носять… -Усе, годі.
Добре. Тоді не питай.
-Хочеш послухати? -Давай.
Привіт, тату.
У мене знову живіт болить.
-Ну й дає. -Котра зараз? Шоста ранку.
Вірний собі. Не хоче йти?
Так, знає, що Трейсі відмовить, а я тюхтій.
-Що відповіси? -Вона розбереться. Він піде до школи.
Вже проходили.
-Яка гидота. Фу. -Вибач.
-Як же смердить. -Пробач.
Браво-дельта-чотири-нуль — Браво-дельті-п'ять-нуль, чуєте?
Так, Джо, кажи.
Підтверджую 10-51, ми готові. Прийом.
Браво-дельта-п'ять-нуль — Браво-дельті-шість-нуль.
Готові виїжджати?
-Так, готові. -Вас зрозумів.
-Їдьмо, Джо. -Добре.
Так.
Уперед.
Поліція! На землю!
-Що таке? -Підніми руки, щоб я бачив.
-У мене діти нагорі! -Лицем до стіни!
Я нічого не зробив!
Я ні в чому не винен, ви помилилися будинком!
-Ви наплутали. -Нагорі діти!
-Ви куди? -Чисто!
-Що ви шукаєте? -Тут є зброя?
-Це не я! -Поліція! Підозрюваний тут!
-Тату! -Покажи руки!
-Це ж дитина! -Руки вгору!
-Ані руш. -Тату!
-Там моя донька. -Тату!
Я детектив Баскомб. У мене ордер на обшук будинку. Де ваш син?
-Де ваш син? -У своїй кімнаті.
-Навіщо вам мій хлопчик? -Де він?
-Мамо! -Це ж лише дитина, мужиче!
Ви не в тому будинку!
-Так. -Агов!
Джеймі Міллере, зараз 6:15 і я тебе заарештовую за підозрою в убивстві.
-Як це? -Хочеш щось сказати?
-Містере Міллере! -Це помилка!
Я вас заарештую за перешкоджання. Заспокойтеся.
-Будь ласка. -Навіщо він вам?
Тебе підозрюють в убивстві.
Можеш нічого не казати, але тобі може нашкодити…
Тату, я нічого не зробив!
…у суді. Усе сказане може бути представлене як доказ.
-Тату! -Ти зрозумів?
-Тату!
-Синку, просто скажи, що зрозумів. -Ти зрозумів?
-Так, зрозумів. -Добре.
-Що вони роблять? -Повільно вставай.
У тебе в кишенях є щось небезпечне?
-Ні. -Добре.
Хочеш переодягти штани?
-Так? -Ага.
-Привести тата? -Так.
Стій тут.
-Вільно. Розслабтеся. -Вільно.
Містере Міллере, сюди. Сталася аварія.
-Що? -Допоможіть йому…
-Сонечку, ти в нормі? Джею! -Іду.
-Джею, як ти? -Ви лякаєте дітей.
-Чекайте. -Дайте побачити дітей.
-Це кімната батьків? -Так.
Зачекайте тут.
Усім підрозділам. Зупинене авто з озброєними злочинцями.
Як у вас справи, містере Міллере? Швидше, будь ласка.
Ви закінчили? Ходімо.
Кросівки не взувай. Внизу взуєш капці.
Можна з вами?
Спершу ми поїдемо. Їдьте слідом.
-Іди до мами. Усе добре. -Гаразд.
-Даруйте. Що ви робите? -Шукаю докази.
Що? Це наш брудний одяг.
Там нічого немає, присягаюся!
-Агов! -Усе добре.
Відійдіть.
-Сам він не поїде! -Вам туди не можна!
Що ви… Ви мені дім розтрощите.
Що ви шукаєте? Скажіть, що шукаєте.
Агов. Бляха.
-Едді! -Що тут відбувається?
-Стійте! -Я пояснюю вашій дружині.
Вашого сина підозрюють у вбивстві.
-Він не міг. -Його везуть у відділок.
На Гейворд-стріт. Знаєте, де це?
Звісно! За рогом.
Вам можуть відшкодувати всі нанесені збитки.
Ви про виламані нафіг двері?
-Заповніть. -Навіщо пушки проти 13-річного?
-Йому 13! -Ви зрозуміли мене?
А ви розумієте, що він цього не робив?
-До зустрічі. -На нього зброю наставили!
-Сподіваюся, ви задоволені собою. -Тату!
-Він дитина. Мій син! Джею! -Ні!
Синку, заспокойся.
Джею! Ми з мамою поїдемо за тобою, чуєш?
Джею, нічого не кажи. Ясно?
Джею!
-Їдьмо. -Усе буде добре, синку.
-Цирк якийсь! -Давай.
Тату!
-Тринадцять років! -Тату!
-Базо, це Браво-дельта-п'ять-нуль. -Тату!
Кажіть, Браво-дельта-п'ять-нуль.
У нас 10-95. Усі співпрацюють, проблем не було.
Зрозуміло.
-Хочу тата. -Джеймі.
Джеймі.
Знаю, це важко, але тобі треба заспокоїтися.
-Спокійно, друже. -Приведіть тата.
Хочу до тата.
Я нічого не зробив.
-Слухай. -Я цього не робив.
Поговоримо про це у відділку.
Тут про це говорити не варто.
Прибережи це все на потім. Тут не кажи ні слова.
Я тобі дещо запропоную.
Коли тебе почнуть питати, попроси адвоката.
У відділку поговори про це з батьками.
Це не значить, що ти винний.
Це у твоїх же інтересах.
Джеймі, це Дерек.
Дерек буде твоїм опікуном під час арешту.
Привіт, Джеймі. Я із соцслужби Донкастера.
У відділку сержант тебе спитає, чи хочеш ти лишити Дерека,
чи взяти когось іншого. Можеш назначити когось із батьків.
Він буде на обшуках, заборах аналізів,
коли говоритимеш із адвокатом і таке інше, ясно?
Як би ти не вирішив, це не вплине на перебіг справи, зрозумів?
Я…
Добре, Джеймі.
-Я навіть не знаю… -Все, годі.
-Не треба. -Зачекай.
Це для твого ж блага.
Для твого ж блага.
Як мені заспокоїтися, якщо я не…
Ходімо.
Слідчий ізолятор.
-Так, це детектив Баскомб. Один в'язень. -Добре.
Проходь.
Стань тут.
Дякую.
Усе гаразд?
Туди, до знаку «стоп». Уперед.
Сержанте, це Джеймі Міллер.
Тринадцять років. Підозрюється в убивстві.
Добре, Джеймі.
Можна твоє повне ім'я, синку?
Я цього не робив.
Це не до мене, Джеймі. Спробуй відповідати на запитання.
Джеймі Едвард Міллер.
Тобі пояснили твої права, Джеймі?
Що?
Офіцер тобі сказав, що ти не мусиш говорити,
але все, що ти скажеш, може стати доказом?
-Так. -Добре. Адвоката будеш просити?
Так.
Добре. У тебе є адвокат чи ти хочеш, щоб відділок його тобі надав?
Не знаю. Навряд чи. Можете спитати мого тата?
Так. Оскільки ти неповнолітній, у тебе має бути опікун.
Хочеш, щоб це був хтось із твоїх батьків?
-Чи нехай це буде Дерек? -Нехай це буде тато.
-Точно? Можеш подумати. -Я хочу, щоб був тато.
Добре. Наступне питання. У тебе все добре зі здоров'ям?
Що?
Ти зараз приймаєш якісь ліки, Джеймі?
Ні.
Добре. Є якісь хронічні хвороби,
як-от астма, або якісь серйозні алергії?
Ні.
Добре. Ти колись намагався накласти на себе руки, заподіяти собі шкоду?
Ні.
-Ти снідав, синку? -Ні.
Добре. О 6:31 я даю дозвіл на твій арешт,
щоб офіцери зібрали докази, допитавши тебе
щодо злочину, в якому тебе підозрюють.
Тебе можуть протримати у відділку 24 години.
За умовами твого утримання регулярно слідкуватиме незалежний інспектор,
тож ти, твій адвокат чи опікун
можете зробити заяву щодо утримання під час його візиту.
Ти це зрозумів, синку?
-Так. -Чудово. Молодець.
Ходімо до твоєї камери.
Ти будеш там один. Потім принесемо сніданок.
Є кукурудзяні пластівці. Годиться, Джеймі?
Ти в нормі? Ми вже тут.
-Ми тут. -Ми з тобою, хлопче.
Можна до них?
Джеймі, треба заповнити документи.
Що швидше закінчимо, то швидше впустимо тата.
Ну добре. Ти не проти пластівців, Джеймі?
Уважніше, Джеймі. Ти молодець.
Ми майже закінчили. Ти чудово впорався.
Пластівці годяться?
-Так. -Добре.
Коли поснідаєш, до тебе прийде медсестра,
і якщо з тобою все добре,
тебе сфотографують і візьмуть аналізи.
Тоді до тебе пустять адвоката. Ясно, синку?
-Так. -Молодець.
Констеблю Ґроґане, шоста камера.
Зрозуміло. Просто йди за мною.
Відчини ці кляті двері!
Дензеле, або ти, або я!
Вибісити мене хочеш?
Так, Джеймі.
Камера без туалету.
Захочеш у туалет — треба попросити.
Добре.
Ну звичайно!
Не дивися на мене! Стули пельку! Спробуй ударити!
Привіт.
Треба все оглянути, перш ніж зможемо щось зробити.
Але в нас лише чотири години…
Єдине, що можна уявити…
-Знаю, люба. -містере й місіс Міллер, як справи?
Блискуче.
Я розумію, вам зараз важко.
Ви не проти відповісти на кілька запитань?
Джеймі попросив адвоката. У вашої родини він є?
-Ні, немає. -Ні.
Ми можемо його надати.
Можемо викликати чергового адвоката.
Одного з ваших?
Вони не працюють на нас. Він захищатиме інтереси вашого сина.
Ця послуга безкоштовна.
Але безкоштовна зазвичай означає погана.
Містере Міллере, я розумію ваші сумніви,
але з власного досвіду скажу, що вони професіонали, тож вирішувати вам.
-Тоді добре. -Так.
-Добре. -Дякую.
-Усе добре, місіс Міллер? -Ні.
Як ви можете приходити, ніби нічого не сталося?
Як це працює?
Ваші хлопці кинули мене й мою доньку на підлогу.
-Нічого. -Сподіваюся, це не так.
Вони сказали лягти на підлогу заради вашої й їхньої безпеки.
Але якщо це не так, у вас є повне право подати скаргу.
-Кого-небудь привести? -Вони так і зробили, мамо.
-Добре. -Так.
Це все?
І останнє, якщо ви не зможете, ми когось підшукаємо,
але Джеймі попросив, щоб ви були його опікуном.
Як це?
Щоб ви були присутні на його допитах, взятті крові на аналізи
й усе таке.
-Що на це скажете? -Так, звичайно.
Чому він обрав тебе?
-Він боїться уколів. Він не зможе… -Він упорається.
-Усе добре. -Не хвилюйся.
Містере Міллере, ви маєте знати.
Якщо син повідомив вам щось про цю справу чи про події,
які призвели до злочину, ви не підходите.
-Він нічого не казав. -Це може нашкодити справі.
Я ж кажу, ви щось наплутали. Він не винен.
Він нічого не казав. Бо нічого не зробив.
Добре.
Там є кавомашина.
Медсестра ще нескоро прийде. Скоро до вас когось пришлють.
Кава нормальна. Скуштуйте.
Прошу…
-До зустрічі. -Дякую.
-Хочеш кави, кохана? -Ні, дякую.
Не розказуй нікому, що відбувається.
Ми самі ще не розуміємо.
Я питаю Сьюзі, чи з будинком усе добре.
Якщо ти забув, дверей у нас уже немає.
-Може, тобі краще поїхати додому? -Так, їдь.
І що я там робитиму? Я нікуди не поїду.
Я…
Попроси її нічого не прибирати.
Нехай усе сфотографує, щоб ми заповнили ту форму.
Хороша ідея.
Мамо, що тепер буде?
Не хвилюйся, доню. Це просто помилка.
По телевізору завжди таке показують. Це помилка.
Його звинувачують в убивстві.
-Він нічого не зробив. -Ясна річ.
-Він не винен. -Вони помилилися.
Звісно. Це їхня помилка.
Даруйте, місіс. Ви ж були в нас удома?
-Так. -Коли ми зможемо побачити сина?
Скоро, містере Міллере.
-Доброго ранку. -Як ти?
-Добре, а ти? -Теж.
-Привіт, Керол. -Привіт. Ти як?
Добре. Привіт.
Привіт усім.
Доброго ранку.
-Привіт. -Доброго.
Ну що, дуже тобі хочеться зараз закурити?
-Навіть не починай. -Бляха.
Згори щось чутно?
Зв'язки з громадськістю питають, що й коли казати.
Головний мовчить.
Тато тебе не насторожує?
Тато?
Ні, не насторожує. А що таке?
Не знаю.
Була в мене одна справа.
Малий хлопець.
Скажу так.
Лише через кілька місяців ми зрозуміли, що батько з ним робив.
-Мені так не здається. -Ні, ти права.
Права.
Боже мій.
Криміналісти. Вони щось накопали?
Думаєш, їм вже є що сказати?
Мали б обшукати частину дому. Взуття? Знаряддя вбивства?
Я їх запитаю.
А Брантвуд? Вони надіслали дані?
Не думаю, що хтось вже був у школі. Ще зарано.
-Телефон подивилися? -Він запаролений.
-Пароль спитати можемо? -Тільки після огляду.
-А медсестра спізнюється. -Так.
-Повторимо план дій? -Можна.
-Але я думаю, ми в курсі. -Розумію.
-З'їж яблуко. -Я прогуляюся. До зустрічі.
-Я заповнюю бланк персонального супроводу. -Так.
Він неповнолітній.
Рада має вирішити, куди його можна перевести.
Вітаю. Дякуємо, що нарешті прийшли.
Ти жартуєш? На годинник дивився? Козел.
-Не розумію, чого ти від мене хочеш. -Оцінити ризики.
Його звинувачено в убивстві кухонним ножем.
То куди його відправимо?
Ближче до справи буде видно. Добре?
-Так, звичайно. -Добре.
Боже.
Привіт. Можеш говорити?
Вибач, я знаю, що ще рано.
У душі? Ясно.
Адам уже пішов?
А збирається йти?
Він мені пише.
Я сказав Міші, що він мені пише, бо знає, що я тюхтій.
Так, звичайно.
Словом…
Я подзвонив привітатися.
Так, я в нормі.
Слухай, мені пора.
І я тебе. Бувай.
-Зробив. -Добре.
Так.
У тебе є алергії?
На пеніцилін…
-Вибачте. -Нічого. Дякую.
Даруйте. Дякую.
Ще кілька запитань, якщо ти не проти, Джеймі.
Ти можеш пояснити, що таке «бути під арештом»?
Це значить бути тут.
Можеш сказати інакше?
Відповідай, хлопче.
Поліція думає, що я щось зробив.
Доки вони не з'ясують, я під замком.
Хороша відповідь.
Можеш пояснити, навіщо тобі адвокат?
Щоб я не сказав щось не те.
Теж хороша відповідь.
Ти розумник, Джеймі.
Я не бачу вразливості, про яку має знати поліція.
Маєш запитання до мене?
Думаю, ні.
Це погано?
Ні, ти молодець.
-Я залишу вас. -Дякую.
Так.
Їж пластівці, синку.
Не хочу.
Поїж. Треба щось поїсти.
Я нічого не зробив. Я…
Я лише хочу додому. Я нічого не зробив.
Ти віриш, що я не винен?
Звісно, вірю.
Ти ж мій синочок.
Ну?
Містере Міллере, боюся, вам треба піти.
Вибачте.
-Поїж пластівців. -Так.
Поїж, синку. Тобі треба набратися сил.
Містере Міллере, ходімо до сімейної кімнати.
Тату!
-Чорт збирай. -Ах ти ж клятий…
Довго він тут буде, друже?
На жаль, не можу сказати, містере Міллере.
-А приблизно. -Слухай.
Кмітливий хлопець.
Ось. Ліків не приймає. Анамнез чистий.
-Ненавиджу справи неповнолітніх. -Усі ненавидять.
Доброго ранку.
-Вітаю. -Джеймі Міллер.
Так. Батьки в сімейній кімнаті, а хлопчина в камері,
то ви спершу до батьків?
-Так. -Знаєте, куди йти?
-Знаю. -Добре.
-Треба перевірити. -Доброго ранку.
-Пропустите мене? -Так.
-…поговорити з ним знову. -Так.
-Будь ласка. -Дякую.
Ти на телефоні.
Даруйте. Містер та місіс Міллер?
Я Пол Барлоу зі «Сторі та Френч».
-Мене призначили на справу Джеймі. -Так.
Поясните, що відбувається?
Так, сядьте, будь ласка, ми дещо обговоримо.
Ось як це відбувається:
офіцери, які провели арешт, розкажуть про подробиці справи,
і я дізнаюся, що сталося з моменту арешту Джеймі.
У вас є скарги щодо ставлення до вас?
Так. Вони наш дім розгромили.
У них була зброя. Двері вибили.
-Ясно. -Дім догори дном.
Коли йдеться про вбивство, так завжди роблять.
Питання в тому, чи було це виправдано. З цим розберемося.
Але найголовніше, як почувається Джеймі.
Він попросив бути його… Як це зветься?
Опікуном.
-Опікуном. -Чудово.
Добре, що поряд із ним буде хтось із батьків.
Ви його заспокоїте, а ми розбиратимемося.
Він…
Я з ним бачився. Виглядає він не дуже, якщо чесно.
Воно зрозуміло. Я б теж так виглядав.
Відверто кажучи, я не можу сказати щось, що покращить становище.
Я бачу, що ви шоковані, й це зрозуміло.
Але ми зробимо все можливе, добре?
Піду дізнаюся подробиці. Зачекайте тут.
Скоро до вас хтось прийде. Добре?
-Дякую. -Ні.
Дякую.
-Звичайно. -Дякую.
Чудово.
-Даруйте. -Усе гаразд.
Добре.
Ще раз дякую.
-Я… -Вони вже внизу.
-Той кабінет, що завжди? -Так.
-Після тебе. -Дякую
День добрий.
-Добрий. -Поле.
-Це тобі. -Дякую.
Що в нас тут?
Злочин стався вчора о 22:13.
Арешт… близько 25 хвилин тому.
Це мій новий особистий рекорд.
-Чув, ви будинок геть рознесли. -Нам шкода.
Убивство. Зберігання й погрози теж висуватимете?
Так.
-Можна щось дізнатися про жертву? -Дізнаєшся.
Добре.
У вас інформаційна блокада? Я не отримав…
Ми досі шукаємо родичів, батька.
Ясно.
-Ви казали, що він має право мовчати? -Так.
-Він розуміє, що це значить? -Так.
-Його нагодували? -У нього була можливість поїсти.
-Його оглянули? -Так, усе добре.
-Обшукали? -Чекали тебе.
-Дуже добре. Бачу, ви берете кров. -Так. Подряпини на руці.
Кров на місці злочину. Це виправдано.
-Я не сумнівався. -Добре.
Проводилися інші слідчі дії?
-З підозрюваним — ні. -Я маю ще щось знати?
Більше нам нічого сказати.
-Де констатували смерть жертви? -На місці.
Множинні рани. Там усе є.
І його опікун — батько?
Саме так.
Він у нормі?
-Ніби так. -Як Джеймі з ним поводиться?
-Не знаю. -Нормально.
-Ми готові брати кров. -Сержанте.
-Це все, що є для мене? -Так, це все.
Поговоримо після аналізів.
-Я хочу поглянути на хлопця. -Поле, не заводься.
-Я не заводжуся. -Поводишся як йолоп.
-Детективе Баскомб, останнє. -Що?
-Лише на дві хвилини. -Кажіть.
Тут учитель з академії Брантвуд.
-Зараз. -Я дуже швидко.
За мною.
Містер Міллер тут?
Ви потрібні в медпункті,
у вашого сина братимуть зразки.
Добре. Я скоро прийду.
Він не любить голки, Едді.
За мною, сер.
Зачекайте тут, будь ласка. Скоро прийде ваш син.
-Я вас залишу. -Так.
-Тепло тут, так? -Дуже.
-Повісити вашу куртку? -Ні, дякую.
Тут буде констебль Ґроґан, і твій тато теж має бути присутній.
Привіт, Джеймі.
Отже, зараз ми зробимо кілька фото,
візьмемо зразки для аналізів, а потім обшукаємо тебе.
-Добре. -Так.
Сідай на той стілець
обличчям до камери на стіні, зробимо кілька знімків.
Приготуйся, буде спалах.
Чудово. І збоку.
І з другого боку.
Супер. Готово.
Джеймі. Мене звуть Пол Барлоу.
Я з юридичної фірми «Сторі та Френч».
-Я буду твоїм адвокатом. -Добре.
Щоб ти не дивувався, що це за незнайомець.
Джеймі, можеш стати тут?
Я візьму зразок слини, якщо ти не проти.
-Так. -Вибачте. Я зачиню двері.
Широко відкрий рота.
І з іншого боку.
Усе, любий.
Тепер давайте знімемо відбитки пальців.
Потрібен великий палець правої руки.
Притисни тут. Загориться червоне світло.
Дякую. Тепер вказівний.
Прекрасно. Середній.
Добре. Підмізинний.
Це оцей.
Дякую. І мізинець.
Дякую. Тепер те ж саме з лівою рукою. Лівий великий.
Так. Дякую.
Вказівний.
Так.
Середній палець.
Дякую. Підмізинний.
Ось так. Дякую.
І тепер мізинець. Останній.
Чудово. Дякую.
Тут усе.
А тепер, Джеймі, нам потрібен пароль
для доступу до твого телефона.
Можеш його не казати, Джеймі.
Ні.
Добре. Еріко.
Джеймі, будь ласка, сядь на кушетку.
Я лише візьму трохи крові на аналіз.
-Я не люблю голки. -Він боїться уколів.
Джеймі, попереджаю, якщо відмовишся, це погіршить твій захист.
Він правий.
Містере Міллере, ви дозволяєте взяти зразок у сина?
Ти впораєшся?
Не знаю.
Усе буде добре. Обіцяю, я зроблю все якомога швидше.
-Добре. -Так?
Так, дивися на мене.
-Дивися на тата. Сідай тут. -Не зводь з мене очей.
-Я обв'яжу цим твою руку. -Не бійся.
Відчуєш, як стискає.
А буде…
Дивися на тата. Не смикайся.
Зараз відчуєш укол.
-Дивися сюди. -На тата.
Усе гаразд.
-Майже. -Бачиш, усе добре.
Майже все. Дивися на тата.
Закінчили?
-Так. -Ну ось.
-Готово. -Молодець. Бачиш?
-Прекрасно. -Добре.
Притисни пальцем тут на кілька хвилин.
-Дуже добре. -Ти молодець.
От і чудово. Усе позаду.
Що ж.
Я попрошу тебе зняти одяг.
-Що, увесь? -Треба провести повний обшук.
-Це обов'язково? -Боюся, так.
Ну не знаю, хлопче.
Він може щось ховати під одягом.
Він сьогодні обмочився, перевдягав труси й штани.
Розумію, містере Міллере.
-Джинси перевдягав. -Містере Міллере, розумію.
Але це серйозний злочин.
У нього подряпини на лівій руці.
Треба пересвідчитися, що інших ран і синців немає.
Але як на мене, це теж серйозно.
А якби вам було 13, і двоє дорослих дивилися на вас без трусів?
Мене не заарештовували.
Отож-бо. Заарештували. Його не визнали винним.
-Ви не можете нічого вдіяти? -Це дозволено «Законом про поліцію».
Містере Міллере, обіцяю, я буду обережним.
Я про тебе нічого не знаю.
-Містере Міллере, краще співпрацювати. -Це мій син, йому 13.
-Тринадцять. -Містере Міллере.
-Паролі можна не казати, а це… -Така процедура.
-Тату. -Йому 13.
-Це піде на користь захисту. -Нехай.
-Ти не проти? -Ні.
Джеймі, будь ласка, зніми одяг.
Я огляну тебе,
а констебль Ґроґан спостерігатиме за мною.
Поклади одяг збоку.
Обернешся обличчям до мене?
Підніми руки вгору.
Ось так.
Можеш повернутися вбік.
Тепер обличчям до стіни.
Добре.
Можеш опустити руки. Тепер знову обличчям до мене.
Тепер я попрошу тебе підняти свій пеніс.
Я хочу побачити, чи немає в тебе ран на калитці.
Ні. Добре.
Чудово. Закінчили.
Тепер можеш вдягатися в цей одяг.
А твій ми складемо в цей мішок.
-Дякую. -Нащо він вам?
-Що ви з ним робитимете? -Використаємо як доказ.
-Ти як? Усе нормально? -Так.
Точно? Молодець, хлопче.
Ми закінчили? Мені потрібна кімната, щоб поговорити з клієнтом.
-Звичайно. -Дякую.
Сусідня. За мною.
-Дякую. -Звичайно. Будь ласка.
-Ось. Тут є стільці. -Дякую.
Джеймі, сідай по інший бік столу. Тато може сісти поряд.
Що ж, це була…
найгірша частина, і вона позаду, на щастя.
Думаю, ти впорався бездоганно, Джеймі.
Який твій улюблений предмет у школі, Джеймі?
Навіщо вам це?
Прошу, скажи.
Історія.
Чому?
Люблю розповіді.
Що з історії тобі найбільше подобається?
Ми проходимо промислову революцію.
Он як? Клас.
Хто з її учасників тобі подобається?
Чули про Брунеля?
Так.
Він крутий.
Чому?
Бо робив те, чого ніхто інший не робив.
Кораблі, потяги — все. Брав і робив.
Це правда.
Розумний.
Я тут не для того, щоб питати тебе, чи робив ти це, Джеймі.
-Не робив. -Він точно цього не робив.
Ми з твоїм татом
маємо тебе захистити незалежно від того, що сталося вчора.
Поліція хоче з'ясувати, що сталося,
але вони тебе не захищають.
Вони вважають тебе винним, саме тому ми тут.
Тому прошу тебе на все відповідати: «Без коментарів».
Ясно? І все. «Без коментарів».
На все?
Не зовсім на все. З цього добра не буде.
Лише на питання про вчорашні події.
Ти зможеш розрізнити питання, на які слід відповідати
й ті, на які не слід?
Не знаю.
Тебе звуть Джеймі?
Так.
І… де ти вчора був, Джеймі?
Без коментарів.
Ось так.
Якщо не впевнений на всі сто, кажи «без коментарів».
Якщо буде краще відповісти, я тобі це скажу.
Але ти хлопець розумний, сам усе зрозумієш.
Ми з татом будемо поряд. Я не боюся говорити від твого імені.
І тато може говорити, якщо захоче.
Можу?
Так, звичайно.
Я не зробив нічого поганого.
Тоді все буде простіше.
Я повернуся за секунду.
Подивлюся, як вони готуються до допиту.
Зачекайте тут. Не хвилюйтеся, я скоро повернуся.
Посидь тут. Я миттю.
-Даруйте. -Так.
Я гадки не маю, що я тут роблю.
Не знаю… Що мені казати?
Не треба за нього відповідати, добре?
Будьте собою.
Вони знають, що ви його тато. Ми це знаємо. Нормально, що ви
спантеличені й шоковані. Бо ви людина.
-Розумієте? -Але ж це ненормально.
-Розумієте мене? -Авжеж.
-Я раніше не бував у відділку. -Усе буде добре.
Я просто не хочу нашкодити синові. Розумієте?
Не хвилюйтеся.
Я до смерті боюся.
-Розумію. -Він хороший малий.
А я хороший батько. Розумієте?
Правда. Ви самі це сказали. І сказали, що він розумний.
-Так. -Ви мене розумієте?
Я розумію, але…
Зараз ми тут і треба з цим щось робити.
І я думаю, в поліції є вагомі докази.
Інакше вони б не могли взяти кров і вдертися до вас.
Я не знаю, що це за докази,
але, певен, що скоро нам усе стане зрозуміло.
Тож для вас буде краще високо тримати голову,
бути хорошим татом
і взяти себе в руки.
Так.
Вони готуються до допиту. Я маю все продивитися.
Посидите з ним? Можете це зробити?
-Я скоро повернуся. -Добре.
-Я впораюся. -Я знаю.
Добре.
-Супер. -Дякую.
Я буду поряд, якщо знадоблюсь.
Ти в нормі?
Так.
Поглянь сюди.
Подивися.
Скажи мені правду.
Хай там що сталося, що б ти не скоїв, я хочу,
щоб ти сказав правду.
Ти це зробив?
Ні.
Присягаєшся?
Присягаюся.
Чудово.
Тоді все буде добре, правильно? Так?
Так.
-Вони готові. -Так. Ми теж.
-Усе добре, Джеймі. -Ідеш?
Ходімо.
Усе буде добре.
Ви як? Перш ніж зайдемо, повторімо те, про що ми говорили.
Якщо не впевнений, кажи «без коментарів»,
і тато буде поруч із тобою увесь час.
Добре? Ідемо.
-Привіт. -Добридень.
Проходьте.
Джеймі, ти сідай тут.
Батько може сісти поряд. Поле, можете взяти он той стілець.
Так.
Попереджаємо, буде вестися аудіо- й відеозапис допиту.
-Ти не проти, Джеймі? -Ні.
Добре. Починаю запис.
Так.
Перш за все, нагадаю тобі твої права, Джеймі.
Слухай дуже уважно.
Можеш мовчати, але твій захист на суді
може ослабнути, якщо покладатимешся на щось, чого не скажеш зараз.
Усе, що ти скажеш, може бути використане як доказ. Розумієш?
Так.
Я детектив Баскомб. Також тут сержантка Френк.
Говоримо з Джеймі Міллером, його опікуном Едді Міллером
й адвокатом Полом Барлоу.
Час —
6:58 ранку.
Сядь рівно.
Спершу спитаю, що ти робив учора ввечері, Джеймі.
-Учора? -Так.
-Джеймі. -Часу пройшло небагато.
Без коментарів.
Добре. Чим ти займався?
Без коментарів.
Не хочеш нам допомагати, Джеймі?
Вибачте.
Не біда.
Поговорімо про дещо інше.
Про твою успішність у школі.
-Навіщо? -Твої вчителі надіслали мені звіт.
У тебе все добре. Ти хороший учень.
Збираєшся здавати іспити?
Можеш відповісти, Джеймі.
Не знаю.
Добре. Ще вони кажуть, що в тебе останнім часом проблеми з поведінкою.
Упродовж року.
-Так. -Ясно.
І що це за проблеми?
Не знаю.
-У тебе є близькі друзі? -Так.
Добре. Хто ці друзі?
-Без коментарів. -Ми їм не нашкодимо.
Ви сьогодні вибили мої двері, тож я в цьому не впевнений.
Справедливо.
Я тебе спитаю
про любовні стосунки.
-Сексуальні стосунки. -Навіщо?
Я помітив, що в інстаграмі ти репостив фото цієї моделі.
Як її звуть, Джеймі?
Мені просто сподобалися фото.
-Ти не знаєш імені? -Ні.
Добре. Ще ти постив фото цієї жінки.
І цієї.
І під цією, останньою,
є серія агресивних коментарів
із сексуальним підтекстом.
Це твої коментарі. Що ти думаєш про жінок, Джеймі?
-Що це за запитання? -Тобі подобаються жінки?
-Так. -Добре.
Тобі такі жінки подобаються?
-Так. -Ясно.
-У тебе є дівчина? -Ні.
Якби була, ти б хотів, щоб вона виглядала так?
Ні, вони…
Надто старі.
Це правда.
Ще ти постив фото, на яких ти зі своїми друзями, припускаю.
Де вони були зроблені?
На залізничній станції.
Добре. Хто ці хлопці?
Розумію, ти не хочеш, щоб у них були проблеми.
Але в них не буде проблем.
Я хочу скласти все докупи.
Джеймі, для нас не проблема їх знайти.
Ти ж розумний хлопець, правда? Сам розумієш.
Давай. Кажи.
Це Томмі. Це Раян.
Так.
Хороші друзі?
Так.
У тебе багато фоток з ними.
Це лише тому,
що Томмі мене на них теґнув.
Ясно. Ви завжди втрьох тусуєтеся?
-Так, мабуть. -Як давно ви знайомі?
З Томмі — з першого класу, Раян прийшов у четвертому.
Добре. Чим любите займатися разом? Як розважаєтеся?
Не знаю.
Спорт, кіно, музика, танці? Що?
Просто ходимо в місто.
-Тусуєтеся? -Ага.
Добре. Де ви з ними вчора тусувалися?
-Без коментарів. -Коли ти був удома?
Без коментарів.
Ясно. Усі намагаються робити свою роботу.
Якщо ти не забув, це я порадив тобі найняти адвоката.
Так.
Скажи, у що ти був учора вдягнений?
Не пам'ятаю.
Наші криміналісти не знайшли твій учорашній одяг,
але вони знайшли кросівки, в яких ти був.
Ти підтверджуєш, що це твої кросівки?
По фото складно сказати.
У тебе є пара біло-синіх «Ейр-Максів»?
-Так. -Дякую.
Учора ти був у них?
Не знаю. Можливо.
Не знаю.
Ось.
Джеймі, ти знаєш дівчину на ім'я Кеті Леонард? Ось вона.
-Так. -Так?
Ви з нею не однокласники?
Але у вас є спільні уроки, так?
-Англійська. -Англійська.
Найкраща група з англійської. Чудово.
Математика й французька в тебе гірші.
Але це не біда.
Ви з нею дружите?
-Так. -Так?
Вважаєте себе друзями?
Не знаю.
Вона коментує твої пости в інстаграмі,
мабуть, це знак, що ви друзі.
Не знаю. Мабуть.
А інші описали б вас двох як друзів?
То це вона мертва?
Чому ти питаєш?
Це правда?
Так. Вона мертва.
І ти це напевно знаєш.
Ти розумно зробив, що першим спитав про це.
-Обережно, детективе. -Добре.
Що ж. Опиши вашу дружбу.
Без коментарів.
Ясно. Просто про інших друзів ти розказав, але не про неї.
-Скажеш, чому? -Думаю, це очевидно.
Але я питаю Джеймі.
Ми спілкувалися в школі, але не поза школою.
Добре. У ваших стосунках було щось більше за дружбу?
Я б це навіть дружбою не назвав.
-Ти небайдужий до неї? -Ні.
Між вами було щось, що можна вважати сексуальним?
Йому 13 років. Це вже занадто.
Знаю. Я просто ставлю запитання.
Відповіси, хлопче?
Ні.
З нею ти мав учора зустрітися, Джеймі?
-Ви зустрілися? -Ні.
Її батьки сказали нам, що вона вийшла з дому о 20:30.
Вона йшла до тебе?
Я ж казав. Ми навіть не дружили.
-Але ти з нею зустрічався? -Ні.
Гаразд. Її тіло знайшли на парковці «Кроутерса» після 22:30.
Приїхала «швидка», але кровотечу зупинити не вдалося.
Встановлено, що її вбили менш ніж за годину до того.
Отже, між 21:30 та 22:30.
Де ти був у цей час?
Не знаю.
Але не вдома?
Без коментарів.
А якщо я запитаю твого тата, о котрій ти був удома?
Я працював. Прийшов за десять хвилин до того, як ви увірвалися.
-І це не допит містера Міллера. -Ні.
Ти за нею стежив, Джеймі? Чи у вас там була зустріч?
Що? Ні.
Ти її вбив, Джеймі?
-Ні. -Не вбивав?
Ні. Ви мене з кимось переплутали.
Добре.
Знаєш, скільки в неї ножових ран?
-Ні. -Сім.
Сім по всьому тілу.
На грудях.
Шия. Стегно. Рука.
Багато ран.
Це тебе засмутило?
Звичайно. Погляньте.
Молода дівчинка.
Ти знаєш, що таке камера спостереження?
Заждіть.
Зараз саме час зробити перерву
для приватної консультації.
Джею?
-Джею, все добре? -Так.
-Так? -Раджу перерватися.
-Я наполягаю. -Я думаю, це погана ідея.
Він же їм сказав, що вони навіть не друзі, майже не знайомі.
Йому немає чого приховувати. Продовжуйте, він усе скаже.
-Тоді ми продовжимо. -Добре.
Так.
Джеймі,
у нас є вчорашні знімки тебе й Кеті з камер спостереження.
Ми переглянули міські камери,
камери закладів.
Ми склали маршрут Кеті
й твій маршрут.
Це ти, правда? Посередині.
Медоуз-сквер, 19:43.
Це ти.
Це точно ти: твоя куртка, джинси,
«Ейр-Макси», про які ми говорили.
А це двоє твоїх друзів, Томмі й, напевно, Раян.
Ти був з ними годину, а потім пішов.
І досить довго просто блукав, так?
Ось ти біля «Камбали в клярі» о 21:02.
Проходиш повз бібліотеку о 21:17.
Ось ти на розі Шетні о 21:43. Це ж ти, так?
На всіх?
-Так. -Добре.
І от з'являється Кеті.
Не знаємо, де ти її помітив, але видно, що ти за нею стежиш.
Чому ти за нею стежив?
Тату.
Відповідай, синку.
Я не…
Вона проходить перехрестя на Брідж-стріт о 21:46.
Тут це чітко видно. Це всі бачать?
А о 21:47 на тому ж місці
у тому ж напрямку йдеш ти, Джеймі.
Ти за нею стежив. Спитаю знову.
-Навіщо ти стежив? -Я не стежив.
-Вона знала, що ти за нею йдеш? -Я не йшов.
Між вами були якісь непорозуміння?
-Ні. -Джеймі.
Друже,
це просто так не минеться.
Точно не скажеш, що сталося?
Рано чи пізно доведеться.
Я нічого поганого не зробив.
Добре.
Зараз я покажу тобі відео.
На ньому ти й Кеті на парковці вчора ввечері,
коли сталася сварка.
Джею.
Що?
Джею.
Думаю, цього достатньо.
Ось що в нас є.
Як ти прийшов додому так, що тебе не бачили?
Ти викинув свій одяг.
Ми не знаємо коли, але ти точно це зробив.
Але залишив кросівки.
Надто дорогі?
На тих кросівках знайдуть кров.
А вкупі з цим відео,
справи в тебе кепські.
Скажи, навіщо?
Навіщо таке робити?
Джеймі,
ти не хочеш пояснити?
Хочеш вибачитися перед мамою Кеті?
Я мусив говорити з нею пізно вночі,
вона ридала, лежачи на підлозі, бо її донька мертва.
Не хочеш вибачитися?
Я закінчую допит о 7:12. Ходімо.
Залишу вас на хвилинку.
Тату.
Що ти накоїв?
Навіщо?
Це був не я.
Я нічого не зробив.
Переклад субтитрів: Антон Бєлов