‫- התבגרות -‬
‫- היום השלישי -‬
‫אדם,‬
‫אני מחוץ לבית הספר שלך.‬
‫כנראה שאצטרך להיכנס לכיתה שלך, בסדר?‬
‫מבטיח שלא אציק לך.‬
‫ידוע לך שיכולנו לשלוח לפה‬ ‫מישהו זוטר יותר, נכון?‬
‫שלום.‬ ‫-גברת פנומור?‬
‫כן.‬ ‫-אני מפקח בילוש בסקומב.‬
‫תודה שאת עושה את זה.‬ ‫-היי. סמלת בילוש פרנק. נעים מאוד.‬
‫תודה רבה שבאתם.‬
‫רק עכשיו אפשרנו לכולם לחזור,‬ ‫אז הם עלולים להיות קצת רגישים.‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬ ‫לא היינו מגיעים אם זה לא היה חשוב.‬
‫תודה שבאתם.‬ ‫-אחרייך.‬
‫אני ארשום אתכם, ואז אעשה לכם סיור.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬
‫טומי.‬
‫יש לך רגע?‬ ‫-נתראה אחר כך.‬
‫השוטרים הגיעו.‬
‫ברור.‬
‫הם בכל מקום.‬ ‫-זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫כן, גם אני לא.‬
‫שמעת ממנו?‬
‫כולם מדברים עליו. שלחתי לו הודעה.‬
‫כן.‬
‫לא קיבלתי תשובה. אתה קיבלת?‬
‫טוב, לא תקבל תשובה.‬ ‫זה לא כאילו שהטלפון שלו יהיה עליו.‬
‫אתה חושב שזה נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אתה חושב שג'יימי עשה את זה?‬
‫כן.‬ ‫-הם באו לבית שלך?‬
‫כן.‬ ‫-הם שאלו על הסכין?‬
‫כן.‬ ‫-מה אמרת?‬
‫אני… אבא אמר לי לא לדבר איתך על זה.‬
‫הוא כעס?‬ ‫-כן, ברור. ההורים שלך לא כעסו?‬
‫לא, הם פשוט… הם פשוט לא אמרו כלום.‬
‫אני לא רוצה להסתבך בצרות.‬ ‫-אתה לא בצרות.‬
‫אני לא רוצה שג'יימי יסתבך בצרות.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אבל הוא בצרות.‬
‫שמוק.‬
‫אדם,‬
‫אני מחוץ לבית הספר שלך.‬
‫כנראה שאצטרך להיכנס לכיתה שלך, בסדר?‬
‫מבטיח שלא אציק לך.‬
‫אדם.‬
‫תן לי 1.20 ליש"ט עכשיו.‬ ‫-פרדו.‬
‫תן לי 1.20 ליש"ט.‬ ‫-אין לי כסף.‬
‫תן לי 1.20 ליש"ט עכשיו.‬ ‫-פרדו, תניח לו.‬
‫אבל אני צריך 1.20 ליש"ט, אדוני.‬ ‫-אתה לא. אתה על ארוחות חינם.‬
‫היו אצלי 14 הורים. ארבע עשרה.‬ ‫"האם בית הספר שלך בטוח?"‬
‫אלוהים. מה ענית?‬
‫עניתי שזה לא קרה בכלל בשטח בית הספר.‬
‫ואז הם דיברו על מאבטחים וגלאי מתכות.‬
‫מיה טיילור אמרה לי‬ ‫שצריך לפתוח מרחב תמיכה לאבלים.‬
‫עכשיו צריך גם מאבטחים‬ ‫וגם עובדים סוציאליים? נהדר.‬
‫אני פשוט מודאגת‬ ‫מאיך שזה ישפיע על הילדים. זה המון.‬
‫תשגיחי על המצב. טוב?‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫חולצה, בבקשה.‬
‫גם אתה, שון. קדימה.‬ ‫-סליחה, המורה.‬
‫מה היא מקשקשת? קיבינימט.‬
‫בוא נראה מה אומרים הבנים.‬
‫יודע מה? אני אומר שנלך להיכנס בג'יימי.‬ ‫-לא, אחי, אין טעם.‬
‫כן, נפרוץ לשם ו…‬ ‫-נפרוץ לשם? איך תעשה את זה?‬
‫סתום.‬ ‫-אתם מתחנת רחוב הייווד?‬
‫כן.‬
‫תיכנסו פנימה!‬
‫היי, ג'ייד.‬
‫את יכולה להיכנס בבקשה למשרד?‬
‫בסדר?‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫שבי.‬
‫תודה, מתוקה. שבי.‬
‫שב פה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫על לא דבר. בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫היי, ג'ייד.‬ ‫-היי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני מפקח בילוש בסקומב.‬ ‫זו סמלת בילוש פרנק.‬
‫וזו גברת פנומור. היא מבית הספר.‬
‫היא תפקח על העניינים מהצד של בית הספר,‬
‫ותספק לך כל תמיכה שתצטרכי או תרצי, אוקיי?‬
‫אני מלמדת ביסודי, ג'ייד. אוקיי?‬
‫ג'ייד, אנחנו… אנחנו מודים לך מאוד‬ ‫שהסכמת לדבר איתנו.‬
‫הסכמתי, מה?‬
‫ואני חשבתי ששלפו אותי מארוחת הצהריים.‬
‫טוב, ניסינו לתפוס אותך בבית,‬
‫אבל אימא שלך לא הייתה בטוחה מתי תחזרי, אז…‬
‫אם לא אכפת לך, רצינו…‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫אני החוקר הראשי בתיק של קייטי.‬
‫רציתי לתת לך את הכרטיס שלי.‬
‫יש עליו את מספר התחנה מלפנים,‬ ‫וגם מספר אסמכתא של התיק מאחור.‬
‫זה כדי שתוכלי לעקוב‬ ‫אחר התקדמות החקירה בתיק של קייטי.‬
‫את יכול לקחת את זה.‬ ‫-וואו.‬
‫זה קצת ראוותני, לא?‬
‫אוקיי.‬
‫תראי, אנחנו יכולים לספר לך‬ ‫שעצרנו חשוד אחד…‬
‫כן, ג'יימי.‬
‫אבל אנחנו צריכים עוד מידע,‬
‫גם על כלי הרצח, שעדיין לא בידינו,‬
‫וגם לגבי הסיבה שהחשוד עשה את זה.‬
‫ג'ייד, היית חברה טובה של קייטי, נכון?‬
‫החברה הכי טובה שלה.‬
‫תשאלי את כולם.‬
‫תוכלי לספר לנו עליה?‬
‫יש לך ילד בבית הספר, לא?‬
‫כן.‬
‫אדם, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן, הוא קצת כעור, אם לא שמת לב.‬
‫לא קיבל את עצמות הלחיים שלך.‬
‫אני לא מבין מה זה…‬ ‫-אתה יכול לספר לי עליו?‬
‫תקשיבו.‬
‫כל מה שאתם צריכים לדעת זה שהיא מתה.‬
‫היא לא אמורה להיות מתה. כי היא נדקרה.‬
‫היא הייתה האדם הכי טוב שהכרתי. זהו זה.‬
‫ג'ייד.‬
‫קייטי הייתה מאושרת?‬
‫היא לא דקרה את עצמה.‬ ‫-איך היו היחסים שלה עם בנים?‬
‫הכוונה עם ג'יימי? היא לא התקרבה אליו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫מעניין. את אומרת שהיא לא אהבה אותו?‬
‫כי יש לנו פוסטים מהאינסטגרם שלה‬ ‫שמראים שהם היו בקשר חברי.‬
‫אז אתם מנסים להפיל את כל זה עליה?‬ ‫-לא.‬
‫יש לכם סרטון, כולם יודעים.‬
‫למה אני מדברת,‬ ‫כשאתם אמורים לטפל בבחור שרצח אותה.‬
‫אנחנו לא מבקשים ממך להגיד דברים רעים…‬ ‫-אתם כן!‬
‫אתם כן! אני שומעת את זה מכולכם.‬ ‫-לא, ג'ייד.‬
‫אני יכולה ללכת עכשיו?‬ ‫-קצת נימוס.‬
‫אני לא מרגישה מנומסת היום.‬ ‫אני יכולה ללכת עכשיו, גברת יסודי?‬
‫גברת פנומור, זה בסדר. הכול בסדר.‬ ‫את יכולה ללכת, ג'ייד. תודה.‬
‫לא שווים כלום.‬ ‫ואתם נחשבים לטובים ביותר במשטרה?‬
‫ג'ייד.‬
‫אני ממש מצטערת. היא נסערת מאוד.‬
‫שנתחיל עם הבא בתור?‬ ‫-כן?‬
‫כן?‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-מצטערת על זה.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, נתחיל בכיתה ח'-3.‬
‫זו הכיתה של ג'יימי.‬ ‫-ידוע.‬
‫ודיברתם עם כמה מהבנים. ראיין וטומי?‬
‫כולם יודעים הכול על התיק הזה?‬
‫נראה לי שאנשים ידעו‬ ‫יותר ממה שאתה חושב כל היום, אז…‬
‫הבנתי, אבל הם לא אמורים לדעת.‬ ‫לא משנה. קדימה.‬
‫חבר'ה! מספיק! שבו…‬
‫היי, כולם לשבת!‬
‫ג'יימס. תכניסו את הטלפונים, בבקשה.‬
‫איפה מר מאליק?‬ ‫-הוא מאחר. אל תלשיני עליו.‬
‫זה מפקח בילוש בסקומב.‬ ‫-היי.‬
‫הוא רוצה לדבר איתכם על משהו.‬
‫בסדר, חבר'ה. תשמעו, כפי שרובכם בטח יודעים…‬
‫אני ממש מצטערת. סמלת בילוש פרנק?‬
‫פרנק. זה בסדר.‬ ‫-אני מצטערת. סליחה.‬
‫זה בסדר. כפי שרובכם בטח יודעים,‬
‫שלשום התרחשה תקרית טראגית.‬
‫התרחש בה מקרה מוות‬ ‫של אחת מחברותיכן ללימודים.‬
‫ג'יימי עשה את זה?‬ ‫-תקשיב לבן אדם.‬
‫שיט, הוא עשה את זה!‬
‫תפסיק לקלל, בבקשה! די.‬ ‫-תירגעו. ביצענו מעצר אחד.‬
‫אבל אנחנו כאן היום‬ ‫כי עדיין לא מצאנו את כלי הרצח.‬
‫טוב? אני יודע שזה נשמע מאוד רציני ומפחיד,‬
‫אבל ייתכן שיש לכם מידע שאנחנו צריכים.‬
‫אנחנו רק מבקשים, תרגישו חופשי לפנות אלינו‬ ‫ולדבר איתנו אם צריך, טוב?‬
‫זה נכון שיש לכם סרטון?‬ ‫-בבקשה.‬
‫על כל מצב אחר, כל עניין אחר שקשור לתיק,‬ ‫אתם גם יכולים לבוא ולדבר…‬
‫מר מאליק, הגנו עליך.‬
‫סליחה שאיחרתי. אתם בטח מהמשטרה, כן?‬
‫"אתם בטח מהמשטרה!" אני מת עליך, מר מאליק!‬
‫מר מאליק.‬
‫אני אתן למר מאליק את הכרטיס שלי.‬ ‫כתוב עליו מספר תחנת המשטרה.‬
‫אם אתם רוצים לדבר, אם יש לכם מידע,‬ ‫פנו למר מאליק. הוא יפנה אלינו.‬
‫תודה. כל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה. כן, אנחנו חוזרים לסרט עכשיו, אז…‬
‫כן, מארי, תוציאי את העט.‬
‫אין לי עט, אדוני.‬
‫אפשר לדבר איתך, מר מאליק?‬
‫למה לבתי ספר יש תמיד אותו ריח?‬
‫ריח שהוא שילוב‬ ‫של קיא, כרוב ואוננות. מזעזע.‬
‫כן, בטח.‬
‫אתה באמת חושב שנמצא כאן סכין?‬
‫אולי יש לנו מספיק. אולי.‬
‫אבל אם לא נמצא את הסכין,‬ ‫יש לו קלף מיקוח, נכון?‬
‫את יודעת איך זה.‬ ‫וראינו אותו עובר ליד ביה"ס במצלמות האבטחה.‬
‫היה חשוך, אני יודע…‬ ‫-כן, הבנתי.‬
‫ואין לי מניע.‬
‫אני יודעת שאתה צריך מניע.‬
‫אני פשוט לא מבין למה ג'ייד כעסה כל כך.‬
‫היא נסערת. כולם יהיו נסערים מאוד.‬
‫אני יודע. הבנתי. אני רק אומר‬
‫שמצידה זה נראה כאילו קייטי שנאה את ג'יימי.‬
‫אני ממש מצטערת על זה.‬ ‫מר מאליק הוא מורה חדש.‬
‫הכול טוב. תודה.‬ ‫-שנמשיך?‬
‫בבקשה.‬ ‫-אני לא מרוצה מזה.‬
‫שלחתי הודעה לכולם להודיע שאתם מגיעים.‬
‫אתם רוצים ללכת לבידוד?‬
‫כי אני יכול לשלוח אתכם לבידוד,‬ ‫אין שום בעיה.‬
‫אסור להשתמש בטלפונים בכיתה.‬
‫גם המורים נסערים מאוד בגלל זה,‬ ‫כמו שאתם רואים.‬
‫אני פשוט… כולם פשוט הרוסים.‬
‫לימדתי את קייטי בכיתה ה'.‬
‫היא הייתה כל כך חכמה.‬
‫ילדה כזאת יפה.‬
‫היא פטפטה קצת יותר מדי, אבל…‬
‫באמת האמנתי שהיא תגיע למשהו בחיים שלה.‬
‫כן. זה הלם איום עבור כולם, נכון?‬
‫כן. זה שובר לב.‬
‫אוקיי, בואו אחריי. נמשיך… הלאה.‬
‫שלום.‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫לא, העניין הוא…‬
‫שימי עין על הילדים‬ ‫שמגיבים מוזר כשאנחנו בכיתה.‬
‫נעשה איתם בירור אחרי הלימודים, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫ורק שתדעו, אני יכולה למסור לכם‬ ‫כל שם שתרצו, או כתובות.‬
‫אוקיי, גברת פנומור. זה יעזור.‬
‫אני רוצה לעזור לכם.‬ ‫-אפשר ללכת לכיתה ח'-10?‬
‫כן, בוודאי. מר קרטיס.‬
‫זו שאלה נהדרת, אנדרו, ו…‬
‫סליחה!‬ ‫-אני צריכה את…‬
‫טוב, זהו זה! אף מילה. תניח את העט.‬
‫לכל הרוחות.‬ ‫-תניחו את הידיים ותצפו בסרטון.‬
‫שלום, מר קרטיס. זה בסדר אם ניכנס?‬
‫השוטרים רוצים לדבר עם הילדים.‬ ‫-מר קרטיס.‬
‫מה נשמע?‬
‫היי. סמלת בילוש פרנק.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, אני רק רוצה לדבר רגע עם הילדים.‬
‫אוקיי, אז אלה מפקח בילוש בסקומב‬ ‫וסמלת בילוש פרנק‬
‫מתחנת המשטרה של רחוב הייווד.‬
‫הם רוצים לדבר איתכם על מה שקרה לקייטי.‬
‫הם פה כי אכפת להם מבית הספר הזה,‬
‫וכפי שרבים מכם יודעים,‬ ‫מפקח בילוש בסקומב הוא גם אבא של אדם.‬
‫אדם.‬
‫טוב, מספיק עם זה.‬
‫אמרתי לך להפסיק עם זה, פרדו. אמרתי די!‬
‫גש אליי אחרי השיעור.‬ ‫אני מצטער. זה בלתי נסבל.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-קצת כבוד.‬
‫חבר'ה, אני לא אעכב אתכם, בסדר?‬
‫אתם יודעים ששלשום בוצע‬ ‫פשע נורא בעיירה שלנו,‬
‫ופשוט הגענו לכאן בניסיון להבין מה…‬
‫אתם צוחקים עליי. אני כל כך מצטער.‬
‫אוקיי, תעמדו בטור מסודר.‬ ‫-אני ממש מצטערת.‬
‫אנחנו רק נוציא את הילדים.‬
‫אתם אמורים לצאת מבית הספר בטור.‬
‫נסו להישאר בקווים ישרים.‬
‫אדוני, אתה חושב שזה טרור?‬ ‫-זה לא טרור.‬
‫בלי לרוץ. תישארו בטור.‬
‫טוב, ישר למגרשי הטניס. בלי שטויות.‬
‫אין זמן לקחת את החפצים שלכם.‬ ‫ישר למטה, בלי בלגן.‬
‫תודה.‬
‫זו בטח אזעקת שווא.‬
‫למרות שמישהו זרק חבילת זיקוקים‬ ‫למעבדת המחשבים בשנה שעברה.‬
‫הייתה לנו שריפה.‬
‫מכרו בקרות'רס עשרה בפאונד.‬ ‫-לא ממש עוזר.‬
‫זה לא היה משהו, לא.‬ ‫אבל הצלחנו להשתלט על השריפה, אז…‬
‫אתם באתם? המשטרה הגיעה לכאן.‬
‫לא, לא אנחנו.‬ ‫-לא? הם עזרו מאוד.‬
‫בסדר, נלך למגרשי הטניס. בואו אחריי.‬
‫מהר!‬ ‫-תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫מהר. בזריזות.‬
‫תמשיכו ללכת, בבקשה.‬ ‫-תמשיכו ללכת.‬
‫תודה רבה.‬
‫הלאה, קדימה.‬
‫אז לאן אנחנו הולכים?‬ ‫-אנחנו מתאספים במגרשי הטניס, אוקיי?‬
‫מר מאליק, אפשר לדבר איתך?‬
‫כן.‬
‫קראתי את התעודות שלך.‬ ‫-כן.‬
‫ג'יימי היה תלמיד טוב, נכון?‬
‫מותר לנו לדבר כאן בחוץ?‬ ‫-כן.‬
‫רציתי לדעת אם היו סימני אומללות כלשהם.‬
‫אני רק מחנך הכיתה שלו, זאת אומרת…‬
‫טוב, אתה מורה.‬
‫כן, אבל אני מלמד היסטוריה.‬ ‫אני לא רואה אותו, אתה יודע? אני לא…‬
‫אני לא… כאילו, אין לי מושג,‬ ‫אתה מבין? אני…‬
‫תשמע, הילדים האלה פשוט בלתי נסבלים.‬ ‫מה אני אמור לעשות?‬
‫קדימה, בנות.‬
‫טוב, כיתה ח'-9, בטור שלכם, קדימה!‬
‫אתם יודעים בדיוק. בלי שטויות.‬ ‫תעמדו בטור.‬
‫אתם יכולים בבקשה להישאר בטור?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫ראיין!‬
‫מה עשית?‬
‫בן זונה! הרגת את החברה שלי!‬
‫חתיכת…‬
‫קיבינימט!‬ ‫-ג'ייד!‬
‫חתיכת… הוא הרג את החברה שלי!‬
‫לא נכון!‬ ‫-יצור מזדיין! רדי ממני, המורה!‬
‫קדימה, תירגעי. תניחי לזה.‬ ‫-רדי ממני!‬
‫היצור המזדיין הזה רצח את החברה שלי!‬ ‫רוצח מזדיין!‬
‫קחי אותה לגברת ביילי!‬ ‫-אוקיי, שב.‬
‫לאט. זהו זה.‬
‫אני אקח אותו לאחות. נפצעת בראש?‬
‫ראיין, נחתת על הראש? אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫בת הכניסה לך מכות, יא אפס.‬
‫תשתוק.‬
‫תקשיב. אנחנו נעלה לחדר שלי,‬ ‫אבל נלך ממש לאט.‬
‫ראיתם? בת הכניסה לראיין מכות!‬
‫זו הפעם האחרונה. תסתדרו בחזרה בטור!‬ ‫אתה! לטור שלך.‬
‫טובי!‬
‫נחתת לא טוב על הרגל?‬ ‫-אני אחלק ריתוקים כמו קונפטי! לא מזיז לי.‬
‫תסתדרו בטורים. ותכניסו טלפונים.‬
‫בנות, ברצינות. תחזרו לטור.‬ ‫-בואו נחזיר אתכם לכיתה ח'-10.‬
‫לא. אנחנו רוצים לדבר עם ראיין.‬
‫בואי נדבר עם ראיין.‬ ‫-הוא יהיה אצל האחות…‬
‫זה בסדר. נעלה לשם. הכול טוב.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן?‬
‫אני מקווה שהוא בסדר.‬ ‫-ח'-10, קדימה!‬
‫זה כאוס מוחלט.‬
‫להמשיך ללכת, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫פנימה. חזרה לכיתה. תודה.‬
‫קדימה.‬
‫"בטיקטוק מתבגרים כל היום מתעסקים‬
‫"עושים כסף בלי ההורים"‬
‫תניחו את הטלפון ותחזרו לכיתה מיד!‬
‫תשתקי, המורה.‬ ‫-סליחה?‬
‫אלוהים.‬
‫אמרתי להמשיך, בבקשה. לעלות במדרגות. קדימה.‬
‫אתה בטוח שאין שריפה?‬ ‫-לא, אין. לכי לכיתה. תודה.‬
‫אוקיי, חבר'ה. בבקשה, תמשיכו להתקדם.‬
‫להתקדם. תודה.‬
‫ישר חזרה לכיתות.‬ ‫-תודה.‬
‫כמה שיותר מהר.‬ ‫-למעלה.‬
‫סליחה, המורה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫תפסיקו לדחוף.‬
‫תודה.‬
‫טוב, כל הכבוד.‬
‫תחזרו לכיתה. כל הכבוד.‬
‫טוב, הגענו.‬
‫היי, קרלה. אפשר להיכנס, בבקשה?‬ ‫השוטרים רוצים לדבר עם ראיין.‬
‫כן. אני רק אבדוק את זה.‬
‫טוב, תסתכל עליי. תסתכל לי על האף.‬
‫טוב, זה נראה בסדר. אבל נחתת עליו.‬
‫היי, מיס, אכפת לך אם אדבר עם ראיין?‬
‫זה בסדר מבחינתך, ראיין?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬ ‫-תודה. אתה בסדר?‬
‫הכול טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫זה בסדר שאני אשב?‬ ‫-כן.‬
‫הכול טוב.‬ ‫-זה בסדר שאשב כאן, ראיין?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫תודה.‬
‫זה היה…‬
‫זה היה קצת מטורף, לא?‬
‫כן.‬ ‫-אני חושב שיהיה לך פנס בעין.‬
‫כן, אני מקווה שלא.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, כשהייתי בערך בגילך, אני…‬
‫נכנסתי בכוונה בתחנת אוטובוס‬ ‫כי רציתי שיהיה לי פנס בעין.‬
‫מה?‬ ‫-אני יודע. זה מטורף.‬
‫אל תשאל.‬
‫כנראה הייתי קצת יותר קטן ממך.‬ ‫אולי בן תשע בערך.‬
‫זה הצליח?‬
‫רציתי להיראות כמו קאובוי.‬
‫בסוף איבדתי שן ונראיתי כמו…‬
‫כן, אני לא יכול לומר. אבל זה כאב.‬
‫זה מטורף מה שהמוח שלך‬ ‫אומר לך לעשות כשאתה ילד, נכון?‬
‫כן, אבל היית פופולרי בבית הספר.‬ ‫-למה אתה אומר את זה?‬
‫אני פשוט יודע. היית פופולרי.‬
‫טוב, כן,‬ ‫ברגע שנפטרתי מהאפרו הגדול שהיה לי.‬
‫אימא שלי לא הרשתה לי להסתפר במשך שנים, אז…‬
‫ברגע שהסתפרתי‬ ‫ועשיתי תספורת פייד, העניינים השתנו.‬
‫כן.‬ ‫-חשוב לך להיות פופולרי, ראיין?‬
‫ברור.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-אתה יודע, כשדיברנו איתך בפעם האחרונה…‬
‫טומי אמר שדיברת גם איתו.‬ ‫-כן.‬
‫אבא שלו לא מרשה לו להגיד כלום.‬
‫טוב, זה נכון. זה לא לגמרי בסדר, אבל…‬
‫היית רוצה שיהיה איתך‬ ‫אפוטרופוס או עורך דין, ראיין?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אתה היית…‬
‫ממש פופולרי?‬
‫כן.‬ ‫-עם בנות וכאלה?‬
‫הלך לי בסדר.‬
‫לא נראה שעפו לך שיניים.‬
‫אתה לא מאמין לי, מה?‬ ‫אני אראה לך. תראה. אתה רואה שם?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה כתר או סתימה?‬ ‫-סתימה.‬
‫לי יש את כל השיניים.‬
‫מצחצח אותן ממש בזהירות.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני לא יודע למה הן חשובות כל כך,‬ ‫אבל… זה המצב.‬
‫כן.‬
‫תקשיב, חבר, אנחנו…‬
‫אנחנו מתחילים להבין טוב יותר‬ ‫איפה ומתי הכול קרה באותו לילה, אתה מבין?‬
‫אבל יש עדיין שלושה דברים‬ ‫שתוכל לעזור לנו איתם.‬
‫טוב, קרלה, זה בסדר אם אלך עכשיו, כי אני…‬
‫נראה לי שאתה צריך להישאר עוד קצת. אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫תראה, אנחנו רוצים לדעת‬ ‫מה הייתה כוונתו של ג'יימי.‬
‫בסדר.‬ ‫-ומה הניע…‬
‫אתה יודע למה אני מתכוון ב"הניע"?‬
‫כן, ו"כוונתו".‬
‫יופי, טוב. אז מה הניע אותו לעשות…‬
‫למה הוא עשה מה שהוא עשה, טוב?‬ ‫אנחנו חושבים שתוכל לעזור בזה. ו…‬
‫למשל, באותו הערב, הוא היה שמח או עצוב?‬
‫לא יודע. רגיל.‬
‫אוקיי. על מה דיברתם?‬
‫שום דבר, באמת. סתם בילינו יחד.‬
‫זו תיראה כמו שאלה‬ ‫ממש טיפשית עבורך, כן? אבל תראה…‬
‫ג'יימי דיבר איתך פעם על הרגשות שלו?‬ ‫כאילו, על איך שהוא הרגיש?‬
‫כן, לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אפשר לדבר על קייטי?‬
‫אני לא ממש יודע עליה משהו, אז…‬
‫אפשר לדבר על מה שג'יימי אמר על קייטי?‬
‫אני לא…‬
‫לא היה לי מושג מה הוא מתכוון לעשות.‬
‫טוב.‬
‫היית אומר שקייט וג'יימי ידידים?‬ ‫היית מתאר אותם ככאלה?‬
‫לא נראה לי. לא ממש.‬
‫כמו שאמרתי, לא ממש הכרתי אותה.‬
‫בכל אופן, אני יכול ללכת עכשיו?‬ ‫כי אני בסדר.‬
‫ראיין.‬ ‫-חכה רגע.‬
‫עוד לא סיימנו. יש לי עוד שאלה אחת,‬ ‫וזו שאלה חשובה מאוד.‬
‫עדיין לא מצאנו את הסכין שבה ג'יימי השתמש…‬
‫כן, הבנתי, אבל אני צריך ללכת עכשיו.‬ ‫יתנו לי ריתוק.‬
‫לא יתנו לך, ראיין. בבקשה…‬ ‫-אני צריך לחזור.‬
‫קיבלת מכה בראש, אז אתה יכול לחזור? ראיין!‬
‫…שם עצם זכר, נמצא מתחת לחלון, שהוא גם זכר.‬
‫שתי קצת מים.‬
‫לא רוצה את המים שלך.‬ ‫-גברת ביילי?‬
‫כן.‬ ‫-התקשרו לאימא שלה.‬
‫תודה.‬
‫את רצינית?‬ ‫-צריך לספר לאימא שלך על זה.‬
‫היא תכעס עליי כי היא תצטרך לצאת מהעבודה.‬
‫מה…‬
‫מה שלומכן? אתן מסתדרות טוב יותר עכשיו?‬
‫זה בסדר, כן.‬
‫אמרתי לך שאולי כדאי‬ ‫שלא תגיעי היום, נכון, מותק?‬
‫לאן את רוצה שאלך?‬
‫אימא לא אוהבת שאני נמצאת בבית שלה‬ ‫כשהיא לא שם, ואני לא רוצה להסתובב…‬
‫אני לא רוצה להסתובב במקומות…‬
‫שקייטי הייתה בהם, אז…‬
‫את יודעת, הייתי הולכת לבית שלה.‬
‫לשם הייתי הולכת אם לא הייתי כאן.‬ ‫-אז לכי לבית שלה.‬
‫לא.‬
‫תקשיבי, לכי לבית שלה.‬ ‫אני בטוחה שהוריה ישמחו לראות אותך.‬
‫לא, תאמיני לי, הם לא ישמחו.‬
‫המורה?‬
‫כן?‬
‫אני בצרות?‬
‫אלוהים.‬
‫שבי.‬
‫קדימה. שבי, בבקשה.‬
‫את יודעת שאת בצרות.‬
‫המשטרה תבוא לבית? כי אני לא יודעת אם…‬
‫אני לא יודעת. תלוי מה ראיין יחליט.‬
‫אבל הוא רק ילד קטן.‬ ‫-אז למה עשית את זה?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני יודעת שכואב לך ושאת נסערת,‬
‫אבל את לא יודעת שראיין קשור‬ ‫למה שקרה לקייטי.‬
‫דברי איתי. קדימה.‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי, המורה.‬
‫היא הייתה היחידה שממש…‬
‫היא הייתה היחידה שממש חשבה שאני בסדר.‬
‫אני כבר לא יודעת מה לעשות.‬
‫אני כבר לא יודעת מה לעשות כי…‬ ‫זה לא שיש לי מישהו אחר עכשיו.‬
‫כן. כן יש לך.‬ ‫-לא, אין לי.‬
‫יש לך, יקירה. יש לך המון אנשים.‬
‫לא, אין לי. את סתם אומרת.‬ ‫-אני לא. אבל זה…‬
‫ג'ייד, זה אובדן עצום, מותק.‬
‫נדאג למצוא לך מישהו לדבר איתו.‬
‫לא עוד פסיכולוג.‬ ‫-זה לא פסיכולוג.‬
‫לא, זין על זה.‬ ‫-בבקשה, ג'ייד.‬
‫את רצינית?‬ ‫-לא, את לא יכולה לחזור לכיתה.‬
‫כל פעם.‬ ‫-בחייך, ג'ייד, יקירה. תישארי איתי.‬
‫ג'ייד, את חייבת להישאר איתי.‬ ‫-תעזבי אותי, המורה.‬
‫בבקשה!‬
‫תחזרו יחד איתי.‬
‫ג'ייד, בחייך, מותק. בבקשה.‬
‫ערב הסעודית ופרגוואי.‬
‫רק הדגל של פרגוואי שונה מצדו השני.‬
‫זה של ערב הסעודית זהה לחלוטין משני הצדדים.‬
‫ולאיזו מדינה אין…‬
‫אולי זה לא נראה לכם חשוב,‬ ‫אבל כל פיסת מידע קטנה שיש לכם…‬
‫אתם צודקים שוב.‬
‫…נשמח.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫תודה שפיניתם לנו זמן.‬
‫השאלות האלה הן מהירות, וזה…‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫…ולקריית הוותיקן.‬
‫בוא הנה.‬
‫אילו מדינות היו…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫למה אתה לא בכיתה?‬
‫אני יכול לדבר איתך?‬
‫לבד. בבקשה.‬
‫אוקיי.‬
‫גברת פנומור.‬ ‫-כן.‬
‫יש לך כיתה פנויה, חדר פרטי?‬
‫מקום שבו אוכל לדבר עם אדם בארבע עיניים?‬
‫בארבע… כן.‬ ‫-כן?‬
‫בואו אחריי לכאן.‬ ‫-תודה. בוא.‬
‫יש חדר במורד המדרגות.‬
‫הנה.‬
‫זה בסדר?‬
‫לשם. תיכנס.‬
‫אתה רוצה שאיכנס איתך, או…‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-הוא בסדר?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-אני אחכה לך בחוץ.‬
‫בסדר. כן.‬ ‫-קח את הזמן.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-תודה, גברת פנומור.‬
‫מה קורה? אתה בסדר?‬
‫זה קשור לילד בכיתה שלך? הפרדו הזה?‬
‫לא.‬
‫מה קורה?‬ ‫-שב.‬
‫אדם, אתה מלחיץ אותי. מה קורה?‬
‫פשוט…‬
‫זה…‬
‫אמרת שאתה רוצה לדבר עם אנשים…‬
‫שאולי יוכלו לעזור לך להבין.‬
‫ואתה יכול לעזור לי להבין?‬ ‫כן? זה מה שאתה אומר?‬
‫אדם, זה…‬ ‫-אם אתה רוצה ללכת…‬
‫אני לא רוצה ללכת.‬ ‫-אם אתה רוצה ללכת לחדר כושר…‬
‫הדלת שם. פשוט לך, אבא.‬ ‫-אני כאן.‬
‫יש לך מידע על זה? אתה יודע איפה הסכין?‬
‫מישהו אמר לך משהו?‬ ‫כי תשמע, יש לי כלבי גישוש,‬
‫אנשים שמחפשים בתעלות וכאלה.‬
‫אבא.‬
‫זה לא הולך טוב כי אתה לא קולט.‬
‫מה אני לא קולט?‬
‫אתה לא קולט מה הם עושים. מה שקורה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אינסטה. הסתכלת באינסטגרם, נכון?‬
‫כן.‬
‫אוקיי. אז אתה…‬
‫ראית…‬
‫מה היא כתבה?‬
‫כן.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זה נראה כאילו היא נחמדה, נכון?‬
‫היא לא?‬
‫הדינמיט. מה זה אומר, לדעתך?‬
‫לא יודע.‬
‫גלולה אדומה מתפוצצת. הגלולות הכחולות משמען‬ ‫שאתה רואה את העולם כפי שהעולם רוצה…‬
‫זה מ"המטריקס"… צפית ב"מטריקס"?‬
‫מה?‬
‫לא משנה. כן. לא משנה, תמשיך.‬ ‫-"המטריקס."‬
‫תמשיך.‬
‫הגלולה האדומה אומרת, "אני רואה את האמת".‬ ‫זו קריאה לפעולה של ה"מנוספרה".‬
‫מנוספרה?‬
‫וכאן ה-100 נכנס לתמונה. חוק ה-80 ל-20.‬
‫אדם. תקשיב.‬
‫המוח שלי לא קולט את כל זה. אין לי מושג‬ ‫על מה אתה מדבר. תסביר בפשטות.‬
‫שמונים אחוז מהנשים‬ ‫נמשכות ל-20 אחוז מהגברים.‬
‫אתה חייב לעבוד על נשים‬ ‫כי לעולם לא תשיג אותן בצורה נורמלית.‬
‫שמונים אחוז מהנשים מנותקות או…‬
‫היא אומרת שהוא אינסל, אבא.‬
‫הוא בן 13.‬ ‫איך אפשר להתנזר לא מרצון בגיל 13?‬
‫אבא, אני יודע…‬ ‫-מי לא מתנזר בגיל 13?‬
‫היא אומרת שהוא יישאר כזה.‬ ‫זהם אומרים, "אתה אינסל".‬
‫כאילו, אתה תישאר… בתול לנצח.‬
‫וכל האנשים האלה נתנו לייק,‬ ‫מה שאומר שהם מסכימים איתה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז זה…‬
‫זו בריונות?‬
‫כאילו, זה קצת מופרך, אדם, אבל…‬
‫אתה לא מאמין לי, אבא.‬ ‫-אני לא אומר שאני לא מאמין לך.‬
‫לאן אתה הולך? היי, תעצור. מה אתה עושה?‬
‫זה שימושי.‬
‫לא ידעתי.‬
‫פשוט קשה להאמין… כל זה משני סמלים.‬
‫אתה מסמס לבבות, נכון? לאימא?‬
‫כשאני לא יודע מה לענות, כן.‬ ‫-איזה צבע?‬
‫אדום.‬ ‫-זה אומר אהבה.‬
‫סגול, חרמן.‬ ‫צהוב, "אני מעוניין. את מעוניינת?"‬
‫ורוד, "אני מעוניין, אבל לא בסקס".‬
‫כתום, "יהיה בסדר". לכולם יש משמעות, אבא.‬
‫לכל דבר יש משמעות.‬
‫טוב, אז…‬
‫זה טוב שאני מסמס לאימא רק אדום, לא?‬
‫אוקיי.‬
‫אוכל להראות לך עוד 15.‬ ‫הודעות שנשלחו לג'יימי.‬
‫כל מיני אימוג'ים. הם אומרים את אותו הדבר.‬
‫תראה…‬
‫אתה אומר…‬
‫שקייטי הובילה את עניין ה"אינסל" הזה?‬
‫זה העניין? שהיא נטפלה לג'יימי? כן?‬
‫אבא. אני לא יודע, אבא. אני לא מכיר אותם.‬
‫הם שנתיים מתחתיי.‬ ‫זה פשוט מה שאני רואה באינסטגרם שלו.‬
‫אוקיי.‬
‫תראה, אני לא יכול לספר לך מה הוא עשה.‬ ‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫כולנו יודעים מה הוא עשה, אבא.‬
‫פשוט חשבתי שאתה צריך לדעת.‬
‫זה היה פשוט מביך לראות אותך‬ ‫מתנהל בצורה כזאת מגושמת.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תצטער.‬
‫האמת היא שהייתי די מגושם.‬
‫תראה…‬
‫כל הדברים האלה באינסטגרם משפיעים עליך?‬
‫זה לא קשור אליי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל הם משפיעים, בן?‬
‫אל תקרא לי "בן".‬
‫אתה קורא לאחרים "בן".‬ ‫אתה אף פעם לא קורא לי "בן".‬
‫אוקיי. סליחה.‬
‫לא.‬
‫אני באינסטה, אבל אני לא מפרסם.‬
‫ואתה בסדר, כן?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫טוב. תקשיב.‬ ‫-כן.‬
‫תודה. כן?‬ ‫-כן.‬
‫אני מעריך את זה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫כדאי שאחזור לחלק האחרון של השיעור.‬
‫בסדר. לך.‬
‫היי, תודה…‬
‫הם קולטים הכול.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫טעינו עם הקטע של האינסטגרם.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫קייטי נטפלה לג'יימי.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-זה מה שזה היה.‬
‫קראו לו "אינסל". את יודעת מה זה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫לא, אני לא יודעת מה זה. מה זה?‬
‫זה עניין ההתנזרות הלא רצונית.‬ ‫זה החרא של אנדרו טייט.‬
‫קיבינימט.‬ ‫-שמעתי את הבנים מדברים עליו.‬
‫כן. תראי, גברת פנומור, תודה רבה.‬
‫את יכולה ללכת עכשיו. אנחנו…‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה. היה נעים להכיר.‬ ‫-בטוח? אני יכולה לקחת אתכם…‬
‫בטוחים? אתם לא צריכים ללכת לעוד מקום?‬
‫לא, הכול בסדר. תודה רבה.‬
‫טוב, זה טוב להיות מועילה,‬ ‫ואני אהיה במשרד אם תצטרכו משהו.‬
‫אבל אני רק רוצה להודות לכם מאוד.‬
‫אנחנו מעריכים מאוד את כל מה שעשיתם.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה. תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי-ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫קיבינימט.‬
‫כן, קיבינימט.‬
‫יודעת מה? אני ממש…‬ ‫אני לא סובל את המקום המזדיין הזה.‬
‫אתה רצית לבוא.‬ ‫-כן, אני יודע, אבל…‬
‫זה נראה כאילו מישהו לומד שם משהו?‬
‫זה נראה כמו מכלאה מזדיינת.‬
‫סרטונים בכל שיעור.‬
‫מר מאליק נכנס ויוצא מתי שהוא רוצה.‬
‫ואת אמרת שמסריח שם.‬ ‫-באמת מסריח שם.‬
‫כל בתי הספר מסריחים.‬
‫בוא הנה. שב רגע.‬
‫בוא ננסה להבין את זה.‬
‫יש כאן כמה מורים טובים, ותלמידים טובים.‬
‫בית הספר שלי היה קצת כזה.‬ ‫-אז איך שרדת?‬
‫כי הייתה לי מורה טובה.‬ ‫גברת בנטון, היא הייתה פאקינג מדהימה.‬
‫היא לימדה אמנות וצילום.‬
‫אהבתי לצייר ציורים וכל מיני כאלה.‬
‫נחמד.‬
‫ילדים צריכים דבר אחד‬ ‫שיגרום להם להרגיש טוב עם עצמם.‬
‫את רוצה ילדים?‬
‫בחיים לא שאלת אותי את זה.‬ ‫-אני יודע. אני סתם…‬
‫זה לא משהו ששואלים קולגה, נכון?‬
‫אתה יכול לשאול את החברים שלך, לא? ולא.‬
‫לא, לא ממש.‬
‫אני אף פעם לא רציתי ילדים.‬ ‫-לא?‬
‫אבל אני אוהב אותו מאוד.‬
‫הוא בסדר?‬
‫זו השיחה הכי ארוכה‬ ‫שהוא ניהל איתי כבר הרבה זמן, אז…‬
‫אז זה בטח טוב, לא?‬
‫כן, אבל… תראי, אני פשוט…‬
‫לפעמים אני לא חושב שאני האבא המתאים עבורו.‬ ‫את מבינה?‬
‫אני מכירה אותך.‬ ‫ואני יודעת שאתה יכול להיות. אתה מבין?‬
‫כן.‬
‫טוב. תראי…‬
‫אין לנו את הסכין.‬ ‫-לא.‬
‫אבל...‬
‫נראה לי שנחזור לתחנה, נכון?‬ ‫כן. ממילא יש לנו מה שאנחנו צריכים עכשיו.‬
‫מישה.‬ ‫-מה?‬
‫שנאת לבוא לכאן, נכון? הבנתי. מה קורה?‬
‫זה אפילו לא זה, אתה יודע.‬
‫אתה יודע מה לא מוצא חן בעיניי בכל זה?‬ ‫-דברי.‬
‫אז הפושע תמיד מקבל את הכותרת הראשית.‬
‫"גבר אנס אישה."‬
‫עקבנו אחרי קו המחשבה של ג'יימי‬ ‫במשך כל החקירה הזו.‬
‫נכון? קייטי לא חשובה. ג'יימי חשוב.‬
‫כולם יזכרו את ג'יימי.‬ ‫אף אחד לא יזכור אותה.‬
‫זה מה שמעצבן אותי. זה מה שמטריד אותי.‬
‫אני חושב שאת טועה.‬ ‫אני חושב שבאנו למען קייטי.‬
‫באנו למען ההורים שלה.‬ ‫באנו כדי לקבל תשובות.‬
‫תפקידנו הוא להבין למה.‬
‫אתה לא יכול להבין. אתה באמת חושב שאפשר?‬
‫יש לנו את הסרטון. אנחנו יודעים מה הוא עשה.‬
‫אתה לא תדע למה.‬ ‫תראה את הדברים שראינו.‬
‫אתה לא תדע למה. פשוט לא תדע.‬
‫טוב, מיש, תראי. תחזרי לתחנה.‬
‫אני אדבר עם ראיין עוד פעם אחת.‬ ‫-אבל דיברת עם ראיין.‬
‫אני יודע, אבל הוא לא מספר משהו.‬ ‫אני יודע שיש עוד.‬
‫את באה או לא?‬ ‫-לכל הרוחות.‬
‫מר מאליק.‬ ‫-לכל הרוחות.‬
‫איך אפשר לעזור?‬
‫אני צריך לדבר עם ראיין.‬ ‫-המורה, לפחות תפסיק את הסרטון.‬
‫זה קטע טוב.‬ ‫-רגע אחד. ראיין.‬
‫ראיין.‬ ‫-קדימה.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-ראיין!‬
‫בוא הנה! ראיין!‬
‫תפסיק לרוץ.‬
‫תפסיק, חבר.‬
‫היי!‬
‫ראיין! עצור!‬
‫היי! בוא הנה!‬
‫בוא הנה!‬
‫ראיין!‬
‫לא. שלא תעז.‬
‫פאק.‬
‫היי!‬
‫בוא הנה!‬
‫פאק!‬
‫זוזי!‬
‫ראיין!‬
‫זהירות בכביש!‬
‫שיט.‬
‫היי.‬
‫לאן אתה הולך? תפסיק לרוץ.‬
‫רד למטה. מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫בוא הנה.‬
‫מה אומרת לך המילה "אינסל"?‬ ‫-מה?‬
‫אינסל. קייטי קראה לג'יימי אינסל.‬ ‫מה זה אומר?‬
‫מי אמר לך את זה?‬ ‫-היא נטפלה אליו?‬
‫למה אתה מדבר איתי כל הזמן?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫טומי! דבר איתו.‬ ‫-זין על טומי.‬
‫איך הוא קשור למשהו? אתה מכיר את ג'יימי.‬
‫הוא מכיר את ג'יימי.‬ ‫-לא, הוא לא. לא כמוך.‬
‫תקשיב. אני אשאל אותך שאלה אחת.‬ ‫אני רוצה תשובה רצינית.‬
‫אתה מבין?‬ ‫-בסדר. כן!‬
‫עזרת לו להשיג את הסכין?‬ ‫-לא, גבר.‬
‫ראיין, אל תשחק איתי. עזרת לו?‬
‫לא.‬ ‫-היי!‬
‫יש פאקינג נערה מתה. נכון?‬
‫בסדר.‬ ‫-תענה על השאלה. דבר.‬
‫זה היה…‬
‫זה היה הסכין שלי.‬
‫רק רציתי שהדברים יחזרו למה שהיה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫חשבתי שהוא רק יפחיד אותה.‬ ‫-איפה הסכין?‬
‫לא יודע.‬
‫איפה הסכין, לעזאזל?‬ ‫-לא יודע!‬
‫אתה בא איתי.‬ ‫-מה?‬
‫זהו זה. אתה עצור. מספיק!‬ ‫-תעזבו!‬
‫ראיין קוואלסקה, אני עוצרת אותך‬ ‫בחשד לקשירת קשר לרצח.‬
‫אתה לא חייב לומר דבר,‬ ‫אך ייתכן שהדבר יפגע בהגנתך‬
‫אם לא תזכיר בעת חקירתך‬ ‫משהו שעליו תסתמך מאוחר יותר בבית המשפט.‬
‫כל מה שתאמר עשוי לשמש כראיה.‬
‫רדו ממני!‬
‫בבקשה, אני לא רוצה ללכת!‬
‫רדו ממני!‬
‫קיבינימט.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫לא רצתי ככה כבר שנים.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫פאק.‬
‫אין לך בעיה עם זה? נכון?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט תכניסי אותו למעצר.‬ ‫תעדכני את כל מי שצריך לדעת, בסדר?‬
‫כן. בסדר.‬
‫וכן.‬
‫תגישי כתב אישום נגד ג'יימי.‬
‫בלעדיך?‬
‫כן. יש לנו עכשיו‬ ‫את כל מה שאנחנו צריכים. בסדר?‬
‫כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני רוצה ללכת לבדוק משהו.‬
‫בטוח שאתה בסדר?‬ ‫-אני בסדר. נתראה עוד מעט.‬
‫כן, בסדר. נתראה שם.‬
‫פאק.‬
‫אלוהים…‬
‫אדם!‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה קורה? בוא הנה.‬ ‫-אני לא רוצה טרמפ. אני אסע באוטובוס.‬
‫לא, אני לא מציע לך טרמפ. בוא… בוא הנה.‬
‫תקשיב…‬
‫אני רעב.‬
‫בסדר? והתכוונתי…‬
‫התכוונתי לקנות צ'יפס וקולה.‬ ‫רציתי לדעת אם בא לך לבוא.‬
‫פיצחת את התיק שלך.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫בסדר? הוא כמעט סגור.‬ ‫אני עומד להעביר אותו הלאה.‬
‫יש לי קצת זמן פנוי.‬ ‫אני רוצה לבלות אותו איתך.‬
‫כי אני אוהב אותך.‬
‫טוב?‬
‫כן. אני יכול לאכול עכשיו.‬
‫יופי. תודה. קדימה. תיכנס למכונית.‬
‫שים את התיק שלך מאחור‬ ‫ותחגור חגורת בטיחות, בבקשה.‬
‫אז דבר. איך היה בבית ספר?‬ ‫איזה שיעורים היו לך?‬
‫מתמטיקה, כימיה וצרפתית.‬
‫צרפתית?‬
‫אתה מדבר צרפתית, כן?‬
‫כן.‬
‫אז בוא נשמע.‬
‫קוראים לי, מה שלומך? שלומי טוב.‬
‫בבקשה?‬
‫טוב, די, מספיק. אתה הורס את השפה.‬
‫אז איפה בא לך לאכול צ'יפס?‬
‫במסעדה הסינית בצ'אפל היל.‬
‫למה שנלך למסעדה סינית בשביל צ'יפס, אדם?‬
‫תקשיב, הכי טעים שם.‬ ‫צ'יפס עם מלח ופלפל. עם רוטב ברביקיו.‬
‫אולי אפילו מיונז בתוך ההמבורגר.‬ ‫-בסדר. כדאי לך שיהיה טעים.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬