UNA SÈRIE DE NETFLIX
SET MESOS
CENTRE EDUCATIU DE SEGURETAT VISITANT
BRIONY ARISTON PSICÒLOGA CLÍNICA
Treballa aquí?
Soc una visitant.
Ja.
Pot venir un moment?
Perdoni el retard.
No passa res, l'he vista pujar per les càmeres.
Ell està venint.
Ha participat en un incident violent?
Com ho sap?
Ens n'han informat.
- Seria útil veure… - És rellevant?
Per al que avalua?
Ho puc veure?
Entesos, engegaré el servidor.
Ha estat molt callat.
No sé si és rellevant.
Si el que penso i observo és rellevant pel que avalua vostè.
Aquí ho té.
- Només morats i esgarrapades. - He vist l'informe.
- Es culpen l'un a l'altre. - Ja ho sé.
L'ha visitat cinc vegades?
Sí.
Sap què dirà a l'informe?
No seria aquí si ho sabés.
L'altre que l'avalua només en va necessitar tres…
No em pot dir res més.
Jo no puc saber res sobre què diu, fa o pensa l'altre psicòleg.
Cal fer una avaluació correcta, no una de ràpida.
- Disculpi, només dic bajanades. - No, és que jo treballo així.
Bé… En Jamie ja està a punt. L'acompanyaré.
He d'agafar xocolata de la màquina.
Me'n recordo.
Deixi'm anar!
No! Que em deixi anar!
Tenim una cambra de tortura al soterrani.
Aprovada pel govern, però és un secret.
Què és això?
Li agrada la xocolata amb núvols.
Avui va de debò, no ho havia fet encara.
Aquell crec que era en Mark.
Cremades de radiador per tot el cos, pobre.
Però no sé què va fer per acabar aquí.
No és famós com el seu Jamie.
- Va, afanyeu-vos! - Hi acudim dos agents.
Bé, ja sap on soc.
- Està bé? - Sí.
- Hola, Jamie. - Hola.
- Si ens necessita, som aquí. - Sí.
- Tu també, Jamie. - Sí.
Estarem observant.
Xocolata desfeta.
Amb fideus de colors?
Molts.
Se n'ha recordat, gràcies.
I t'he guardat mig sandvitx per si tenies gana.
De què és?
Formatge i cogombrets.
- Sense tomàquet? - El tomàquet no va bé amb els cogombrets.
I enciam?
Et penses que et faria això?
Ni tomàquets ni enciam, només formatge i cogombrets.
- El vols? O me'l guardo per a després. - No, me'l menjaré.
No m'apanyen els cogombrets, però me'l menjaré.
- L'ha fet vostè? - Sí.
- Es fa els sandvitxos vostè? - Ho trobes estrany?
No, ma mare els fa.
Doncs ja en som dues.
És bo.
Crema una mica.
No m'importa.
- Fas més bona cara que l'últim cop. - Què vol dir?
T'ha tornat una mica el color.
- Sembla una àvia. - Ah, sí?
"T'ha tornat el color, no estaries tan malalt."
Et surt bé.
I ara.
Veus molt els teus avis?
Últimament, no.
Vull dir abans de ser aquí.
Sí, una mica.
Els paterns. Ma mare no s'avé gaire amb els seus pares.
Sí, ja m'ho havies comentat.
I com són els teus avis paterns?
No ho sé, com mon pare.
I això què vol dir?
Els agraden les coses a la seva manera: "Sense salsa? Quina pena."
O, "M'agrada una rodanxa amb el sopar, si en tens, Amanda."
Una rodanxa de què?
De pa.
- És una mica esnob. - No, som de la mateixa zona.
Com li diu al pa si no li diu rodanxa?
Una llesca?
És esnob.
Si això et fa feliç, doncs sí.
Com li diu al seu avi? Segur que li diu "iaio".
- I ara. - Segur que sí.
Li dic "padrí".
Què?
De debò?
Doncs sí.
- Que estrany. - No sé per què ho dius.
Crec que ell em va demanar que li digués així.
És molt esnob.
Et menjaràs el sandvitx?
Més tard. És que… els cogombrets…
Els detesto.
Els detestes?
- L'he ben espifiada. - Sí.
D'acord.
Podem parlar una mica de tu?
El teu avi et recorda molt al teu pare?
Sí, suposo.
És pel que diuen o per com fan les coses?
Com són ton pare i el teu avi?
Homes.
Així, 'masculins' seria una bona forma de descriure'ls?
Ho ha dit vostè.
Per a mi 'masculí', representa algú que repara coses.
Algú que construeix coses.
Algú a qui agraden els esports i anar al pub.
Ja…
Al pub no, però, sí…
Ton pare no va al pub?
No gaire.
No tant com el padrí.
- M'ho recordaràs sempre, oi? - Sí.
Així que el teu avi va més al pub.
No ho sé.
- Ja no el veig gaire. - Amb quina freqüència?
Cada dos diumenges, potser.
De vegades entre setmana, si els pares treballen,
però l'àvia ve més.
Els veig més en vacances.
- Vam anar a Tenerife amb ells un cop. - De vacances?
No, a buscar plàtans.
- És clar que de vacances. - Molt bé.
Ningú m'havia dit mai sarcàsticament que ha anat a buscar plàtans.
Diria que per a mi, 'masculí' també seria la forma com els homes masculins…
Només perquè he dit que semblava una àvia.
Què?
Això ha començat perquè he dit que semblava una àvia
i ara no calla amb això de 'masculí'.
Sí.
La primera vegada tenia preguntes reals.
"Això és correcte? Saps si això està malament?"
Ara només parla de parides.
Espero que no.
Doncs ho fa, perquè llavors em deia:
"Si un conill d'Índies adult es menja un fill, és normal?"
I ara: "Com li dius al pa?"
- M'interessa. - Sembla un truc.
Un truc per a què?
Mon pare és normal.
Entesos?
Sí, ja ho sé.
Estem parlant d'ell.
I no cal.
Si és així com et sents… Però no provo d'enganyar-te.
- I ara l'he feta enfadar. - No.
Puc veure les notes que ha escrit sobre mi?
- Estic escrivint? - Segur que ho fa.
Doncs sí.
Puc veure què ha escrit?
És clar que no.
Els advocats diuen que treballa per a nosaltres.
No és així. Els ho vaig preguntar quan m'ho vas dir l'últim cop.
Parla amb ells?
M'ha contractat el teu equip, però no treballo per a tu.
- Què els diu? - Escric un informe…
Què li diuen?
Un informe criminal independent previ a la sentència
que el jutge llegirà per conèixer-te a tu
i saber si entens els càrrecs. D'acord?
Només vull parlar amb tu i que tu parlis amb mi.
Sí, t'he fet preguntes directes, però penso…
T'avorreixo?
- No. - D'acord.
Penso que ets, i tothom hi coincideix,
més complex que el que poden mostrar les preguntes directes.
L'última vegada va ser interessant. Ho tornem a provar?
De què vam parlar?
Dels teus amics, la teva germana i ta mare.
- No recordo parlar d'ells. - Ho vas fer.
I de què et fan sentir. Què penses que ta mare pensa de tu.
- Ara vol parlar de mon pare? - Vull parlar de moltes coses.
Et puc dir quina pregunta havia anotat per parlar amb tu avui.
Sí, d'acord.
Et volia parlar de la baralla que has tingut.
- No ha estat res. - Per què t'has barallat?
- Ell ha començat. - Per què?
Perquè no estàvem d'acord. Tant és, no ha estat una baralla real.
- No és tan interessant? - No.
Molt bé, continuem.
- Ara mano jo o què? - Potser sí.
També volia parlar de què vol dir ser un home per a tu.
Vol una tita i uns ous?
M'interessa saber què vol dir per a tu ser un home.
No ho sé.
És massa complex.
I preguntar per la baralla és massa simple.
Per això és més útil veure on ens porta la conversa
i parlar una mica de què penses de ton pare i el teu avi, per exemple.
Quina mena d'homes penses que són.
És millor que preguntar: "Jamie, què vol dir per a tu ser un home?"
"Jamie, què vol dir per a tu ser un home?"
No és un truc.
És una conversa.
Et sembla bé que parlem de ton pare?
Puc veure les seves notes? Què ha escrit i com?
No.
No manes tant.
A ton pare li agrada la seva feina?
Repara lavabos, vostè què creu?
Treballa molt.
Moltes hores. Guanyes més diners amb emergències fora d'horari.
És divertit?
De vegades.
Afectuós?
- Seria estrany. - Té mal humor?
Suposo.
S'enfada molt sovint?
Mai no m'ha pegat.
D'acord, continua.
Amb què?
- Es tracta d'això? - Per què dius que té mal humor?
De vegades s'enfada, com tothom.
Això està bé, només té un mal humor normal.
Una vegada que es va cabrejar va destrossar un cobert,
però res més fort que això.
Vas tenir por?
No, em va semblar divertit.
A la Lisa també. La mare ens va enviar a l'habitació.
Normalment, no és així.
Quasi mai.
Què fa quan no treballa?
Em sembla que el posa a prova.
Només m'interessa saber com el veus.
Està molt present a la teva vida. Et va tutelar.
Sí perquè… no jutja.
És una bona persona.
Està bé saber-ho.
I què fa quan no està treballant?
Li agraden els esports.
La mare diu que faria divertides les bitlles sobre herba.
Tu ho veuries amb ell?
No, no fa per a mi.
No t'agrada l'esport?
- No. - Cap?
No hi tinc gaire traça, però… sí que en tinc per escapolir-me d'EF.
I com t'ho fas?
Mal de cap, mal a la cama,
mal de panxa…
"Profe, estic marejat, puc seure?" I coses així.
Què pensava… pensa ton pare d'això?
Ell no…
Ell no ho sap.
Sabia que no era gaire esportista ni res així.
Abans em portava a futbol.
Era…
Jugàvem cada dissabte.
I ell…
M'animava i tot això, però…
quan la cagava, ell només…
mirava cap a una altra banda.
Fingia que no ho veia?
Potser, o…
potser no volia que jo el veiés amb cara…
de llàstima.
De llàstima?
No ho sé.
Avergonyit.
Com et senties quan veies aquella vergonya?
- Havia de dir que no se n'avergonyia. - Sí?
Sí.
Havia de dir: "No se n'avergonyia, només t'ho pensaves."
O, "Això penses? Ell no s'avergonyiria del seu fill."
- T'ho ha dit algú això? - És el que cal dir.
Això no és mentir?
No.
No ho sé, no m'agrada mentir.
Jo tampoc era gaire d'esports.
Però era bona en altres coses, oi?
Per què penses això?
Té pinta de ser…
de ser intel·ligent…
Tu no pensaves que eres bo en altres coses?
No, i no m'importava no ser-ho.
Deu ser dur sentir-se així.
No ho és.
Molta gent pensa així.
- Molta gent pensa que és dolenta en tot? - La majoria ho són.
La teva germana se sent així?
No.
Ella és llesta.
I ton pare?
No ho sé.
Però la mare sí.
Ta mare pensa que és dolenta en tot?
Sap fer un bon rostit, però…
Pregunti-li-ho a ella.
- Els coneix? - A la teva família?
- Sí. - He parlat amb ton pare per telèfon.
- Sí? - Com a part de l'avaluació.
Com està?
Està bé. Està trist perquè ets aquí. No puc dir res més.
No està bé
que jo sigui aquí.
Li puc fer una pregunta?
És clar que sí.
- Em pot treure d'aquí? - No et puc ajudar amb això.
Per què no m'han ficat en una presó normal?
- Era l'únic disponible. - Però un manicomi?
- És un centre educatiu. - Educatiu?
Per a què ens eduquen? La resta de nois només fan que cridar.
Es balancegen i criden a la televisió.
Tot el dia igual.
Un se'n va de l'olla quan veu el seu actor preferit. És de bojos.
- Aquest era el millor lloc per a tu. - En Ryan és a casa fins al judici.
- A ell no l'acusen d'un crim tan greu. - Exacte, només estic acusat.
Si li hagués fet mal, ho entendria, però no ho vaig fer.
- Pel que jo sé, i no ho vaig… - Em traslladaran per al judici?
No està decidit encara.
Sap on serà? A Londres o aquí a prop?
Seu, Jamie. Si no seus, hauré de…
No ho sap o no m'ho vol dir?
No està decidit. Seu.
- No vull! - Si no, hauré d'aturar la conversa.
- I si vull això? - Ho vols?
L'emprenyaria. Hauria de marxar i venir un altre dia.
Jamie, si no seus…
No vull seure, hosti!
Vostè no em diu quan he de seure!
No controla el que jo…
Miri'm!
No controla què faig amb la meva vida.
Fiqui-s'ho al puto cap!
Hòstia!
Va tot bé?
- No passa res. - Merda.
Jamie.
He cridat, em sap greu.
- Vol que el traguem una estona? - No, però vaig per un te.
Em porta una altra xocolata?
- D'acord. - No cal que ho faci.
Ja ho sé.
No li ho posa fàcil?
Puc mirar les càmeres?
- No tenen àudio. - Ja em va bé, puc?
És clar, vostè com a cal sogre, o com es digui.
- Passi. - Gràcies.
Què veu?
Què busca? Això del llenguatge corporal?
Estic llegint un llibre sobre això.
Me'l va donar la meva germana.
Veurà…
la gent s'amaga.
Ja ho deu saber, però…
amaguen moltes coses.
Potser diuen la veritat amb el cos.
- Les cares… - Sí, potser.
Jo no podria fer la seva feina.
Ni jo la seva.
Ens canviem?
Quin horari fa?
Quant cobra?
- Quants dies té de vacances? - Normalment, m'agrada la meva feina.
Bé,
jo no suporto la meva.
Així que millor no canviem.
Ja.
Ja tinc el que volia.
Me n'alegro.
- Un plaer ajudar-la. - Gràcies.
Gràcies.
- Estaria més còmoda si em quedés aquí? - No, de cap manera.
Bé, Jamie, no soc una agent de policia. No vull obtenir cap confessió.
Soc aquí per entendre. Sé que penses que et vull enganyar.
Ho he dit fa la vida.
Soc aquí per entendre què entens tu.
I jo entenc…
que necessita entendre què entenc jo.
Continuï.
Pregunti'm.
Em portaré bé.
D'acord.
Diria que també relaciono
la paraula 'masculinitat'
amb com els homes masculins se senten sobre les dones.
- Ja hi tornem? - Sí, et sembla bé?
Sí.
Ha d'entendre com entenc jo les dones.
- M'he deixat la xocolata. - Tant és.
- Ara te la porto. - No, segui, si us plau.
No passa res, no me la mereixo.
He cridat.
Pregunti'm sobre homes, dones, el que sigui.
Deus tenir opinions sobre homes i dones.
Com tracta ton pare a ta mare?
- Torna a atacar a mon pare? - No l'ataco.
- La tracta bé. - No havia destrossat un cobert?
S'enfada amb ell mateix, no li pega a ella.
Parla amb altres dones?
- Com? - És amable amb altres dones?
Què? No.
Ell estima la mare.
Et pregunto si té alguna amiga.
No, només col·legues.
I són tots homes?
Això és dolent? Què vol dir?
No, no és dolent.
No havíem deixat el tema de mon pare?
- Només intento entendre. - Entendre.
Ja ho sé… però això no té a veure amb ell.
No passa res.
- Tu tens alguna amiga? - No.
Només tens amics, com ton pare?
- L'altre psicòleg fa preguntes normals. - Ja.
- Vol saber què pregunta? - No ho puc saber.
Era una idea.
Les meves conclusions han de ser independents.
D'acord, molt bé, no diré res.
Què penses de les dones?
M'agraden.
Però, com has dit, no ets amic seu?
- Però no soc idiota. - T'atreuen les dones?
Sí, no soc gai.
Hem establert que no tens xicota.
Sí.
Crec que no t'ho he preguntat. En voldries tenir?
Sí, qui no?
Si en tinguessis, què faries amb ella?
Què vol dir?
Faríeu coses junts? On la portaries?
Al cine.
Quina pel·lícula veuríeu?
Una de por.
Per a adults?
Sí, no s'hi fixen i et deixen passar.
I després del cinema,
la portaries a fer un volt o directament a casa?
No.
A casa, no.
Li voldries fer un petó?
Em pot preguntar això?
No en parleu a educació sexual?
¿Què creus que és normal
que algú de 13 anys faci sexualment amb una noia o un noi?
- Que no soc gai. - No ho insinuava pas.
- De debò vol que respongui? - Sí, si pots.
No ho sé, tocar-se, fer-se petons.
Què vols dir amb tocar-se?
Tocar-li les parts.
Els pits?
- Sí? - Les natges?
- Sí. - La vulva?
La vagina?
No ho sé, potser.
- Potser no? - Potser.
Segur que pot preguntar això?
Així creus que és normal que un noi heterosexual de tretze anys
li toqui els pits i les natges a una noia.
Amb roba o sense?
Sense,
crec.
Sobretot amb roba.
En realitat, ja he fet això dels petons i tocar.
Molt bé.
I dues noies m'han ensenyat les tetes… el pit.
No cal que parlis com jo.
I les he tocades…
Molt bé.
I una d'elles em va tocar la tita
per sobre dels pantalons.
Molt bé.
I crec que li va agradar.
A tu et va agradar?
És clar que sí.
No gaire.
No et va agradar?
No ho sé.
Aquí no hi ha respostes correctes o incorrectes.
Ja ho saps, només has d'intentar ser sincer.
Sí.
Això no va passar.
- No et van tocar per sobre els pantalons? - No.
I dues noies et van ensenyar els pits?
No, però…
- He vist fotos. - Has vist fotos pornogràfiques?
No és porno.
Tothom veu porno.
Eren de dues noies del meu curs que coneixia… que conec.
Vas veure fotos sense samarreta de dues noies del teu curs?
Sí.
Elles volien que les veiessis?
Tothom les va veure.
La Katie era una de les noies?
Què?
- Com ho sap? - Com et vas sentir…?
- Com ho ha endevinat? - Només t'ho he preguntat.
Com et vas sentir quan ho vas veure?
- Pregunta si se'm va posar dura? - Pregunto com et vas sentir.
Em va agradar. Podem parlar així?
Com et fa sentir veure imatges de gent nua?
Vostè què creu?
Com et fa sentir veure imatges de gent que coneixes nua?
No ho sé, bé.
Poderós?
- Sents que et dona força? - No.
Això és estrany.
T'atreia la Katie?
No era el meu tipus.
Així, no?
Era bastant…
no s'ofengui, però plana.
Entenc.
Ho deia tothom que l'havia vista, no només jo.
La foto va circular per l'escola. Snapchat, ja sap.
Només es veia…
la part de dalt.
Res més.
La va enviar a en Fidget i ell la va passar.
Per què li la va enviar?
No ho sé, li molava.
Intentava atreure'l?
Li ho va demanar ell, crec.
Però ja no li n'enviaran més.
No, perquè és morta.
No.
No em referia a ella.
Dic altres noies.
Ningú li enviarà fotos perquè no va anar amb compte amb la que li havien enviat.
Quin pallús…
Així, creus que hauria d'haver recollit fotos de més noies abans de compartir-les?
Sí, no ho sé.
Per què ha dit "és morta" així?
Perquè ho és.
T'he preguntat si t'atreien les dones.
Creus que les dones se senten atretes per tu?
Quina pregunta és aquesta?
I bé? Les noies se senten atretes per tu?
No.
És clar que no.
Per què dius això?
Perquè soc…
soc lleig.
Com et fa sentir això?
- No hauria de dir que no ho soc? - El que jo penso no importa.
- No diu les coses que diu la gent normal. - Com et sentiries si ho fes?
Per què no diu les coses que diu la gent normal?
¿T'hauria d'haver rebatut quan has dit que ton pare s'avergonyia
i ho hauria d'haver fet ara quan m'has dit que et veus lleig?
No ho sé.
M'interessa el fet que pensis que ets lleig.
Sí, jo…
soc fascinant.
M'interessa
perquè el que tu pensis m'importa més que el que és cert.
Com et fa sentir veure't lleig?
Com se sentiria vostè?
No ho sap.
- Vostè és guapíssima. - No parlem de mi.
- No es creu guapa? - Jo no soc la persona interessant.
No es veu guapa? No em veu lleig?
No he donat la meva opinió sobre cap de les dues coses per un bon motiu.
- Un bon motiu. - Et vull entendre.
Per entendre què entenc sobre el que entenc.
Sí.
- L'altre paio és més fàcil. - D'acord.
Quan comprova si ho entenc.
- Necessiten dues opinions. - Per si entenc què vaig fer.
No, merda! No he dit això!
Em fa dir aquestes coses, punyeta! Això és una puta trampa!
- És… - Jamie!
Què ha estat això?
Em sent?
Què ha estat això, hòstia?
Fent que marxés com una puta reina.
Has de seure.
Merda.
No pot ser…
- Seuràs? - Vagi-se'n a la merda!
No pot ser…
Merda.
Has acabat?
Molt bé.
Seuré d'una puta vegada.
Contenta?
Hola?
Ara se n'anirà?
Ho farà?
Vols que me'n vagi?
No depèn de mi, no?
Si vols que me'n vagi, me'n vaig.
Vas dir en una sessió anterior
que tenies amics, en Tommy i en Ryan…
però que no et consideraves popular.
Sí.
Vas dir que us assetjaven a tots tres.
Els encanta parlar d'assetjament.
Vas dir que a en Tommy li deien Indigent perquè sa mare compra en llocs barats.
Sí, però és mentida.
- I a en Ryan li deien ximple. - És que ho és.
Això és cert.
- Us sentíeu relegats. - Quina paraula més ostentosa.
Vas dir que l'assetjament podia ser físic. Us escopien des de les finestres.
Us feien la traveta i us empenyien.
Sí.
- Us insultaven i us maltractaven. - No, em feien la traveta i m'escopien.
La meva pregunta és per què tens un compte d'Instagram?
Què?
- En necessito un. - Per què?
Per veure els dels altres.
No pots si no en tens un.
Ja, i segueixes moltes dones a Instagram, models.
Sí.
Però no cal que pengis fotos. Per què ho fas?
Publicar fotos teves, vull dir.
No ho sé, no ho puc fer?
Sí que pots.
És per plantar cara als assetjadors ensenyant-los que us ho passeu bé?
Què? No.
- Que et diverteixes amb la teva família? - No penjo fotos seves.
És només que la meva germana m'hi etiqueta.
Perquè penses que a algú li podria agradar una foto teva?
Podries fer un amic nou, conèixer una noia?
Què? No. Què s'empatolla?
La Katie comentava a les teves fotos molt sovint.
Sí.
Què fa?
Què és això?
Deixa'm lloc.
Ella va escriure això.
No. Em pot fer aquestes preguntes?
- En Dillon ha aprovat aquestes preguntes? - Sí.
Ho ha fet i et puc fer preguntes íntimes.
Però si et fa sentir incòmode o si tu tens preguntes,
hi ha gent aquí que et pot ajudar.
La Katie et va escriure això a Facebook.
Facebook?
Instagram.
Està bé?
Està vermella.
S'ha espantat quan he cridat?
- Et va escriure això a Instagram. - Tinc tretze anys.
No faig tanta por.
- Què són aquestes emoticones? - Quina vergonya.
Tenir por d'un nen de tretze anys…
Què volen dir les emoticones?
Què volen dir les mongetes? Són mongetes, oi?
Fa veure que formo part d'un d'aquests grups conspiranoics.
Què és això?
Els que diuen que les dones no ens volen i no els importem.
- I ho ets? - No.
Però saps què diuen?
Sí, perquè tothom en parla.
Coses d'incels. Ho vaig buscar, però no em va agradar.
I ella t'estava dient incel amb aquestes emoticones?
Sí.
Les pots explicar?
Vols amor, no en tindràs.
Em fa mal la gola.
Pastilla vermella explotant.
El mateix que pastilla vermella.
I hi ha això del 80-20.
Què és el 80-20?
El 80 % de les dones se senten atretes pel 20 % dels homes.
Crec que en això tenen raó.
I molta gent li va fer m'agrada als comentaris.
Sí, ho veien divertit.
Ho devies trobar cruel.
Suposo.
Li ho feia a algú més?
- No. - I per què t'ho feia a tu?
Perquè soc lleig.
- Penses que t'ho feia per això? - Suposo que soc el més lleig.
Hi vas parlar mai?
- Sí. - Què li vas dir?
No ho sé: "No soc el que dius."
I què va respondre?
Ella només…
va somriure i va dir: "Molt bé."
I se'n va anar.
I mai li ho vas dir a ningú?
- Ara és una mica tard. - Et devia fer mal.
No la vaig matar.
Pensa que ho vaig fer pel vídeo. No es pot creure els vídeos.
Tot són notícies falses.
- No soc aquí per jutjar. - No la vaig matar.
Era una cabrona, vostè també ho veu.
L'hauria d'haver matat, però no ho vaig fer.
Només…
Només vaig…
Miri's.
Espera que digui alguna cosa important.
Només…
li vaig demanar sortir després d'allò de la foto.
Li vaig dir que sentia que li haguessin fet això.
Ensenyar-li a tothom les tetes, els pits.
La vaig convidar a venir a la fira.
Ja sap,
pensava que estaria dèbil o que…
Pensava que estaria dèbil i…
Perquè tothom deia que era una meuca,
o una plana o així i vaig pensar que estaria vulnerable
i que potser jo li agradaria.
És intel·ligent, no creu?
Demanar-li de sortir quan no li agradava a ningú?
Li vaig dir que em sabia greu i que en Fidget era un imbècil
i li vaig dir que la portaria a la fira.
La seva vulnerabilitat la va fer més assequible, és això?
Sí.
Pensava que no t'agradava.
És plana, això és cert, però no m'importava.
Em vaig posar el meu millor xandall i…
No sé per què li explico això, però li vaig dir:
"Vols venir a la fira?"
I què et va dir?
Només…
Va riure i va dir: "No estic tan desesperada."
I després van començar les emoticones?
Sí.
T'atacava per haver assumit que li podies demanar sortir?
- Això ho diu vostè. - No ho veus així?
Pensa que és una cabrona,
oi?
Pel que va fer.
Que és una cabrona assetjadora.
Era una cabrona assetjadora, oi?
Però la qüestió
és que aquella nit no la vaig tocar.
La podria haver tocat, però no ho vaig fer.
Tenia un ganivet, ella tenia por, però no ho vaig fer.
Podria haver-li tocat el cos tant com volgués, però no ho vaig fer.
Molts nois ho haurien fet.
Així que jo soc millor.
No creu?
No ho deia de debò, és que estic cansat. He parlat molt i estic cansat.
Estic molt cansat.
No la vaig matar.
Jamie, entens què és la mort?
- Què? - Entens què és la mort?
Sí.
Entens que la Katie ja no hi és i no tornarà?
No ho vaig fer.
Diguis el que diguis sobre ella…
- No volia dir que era una cabrona. - Tant és, ella ja no hi és.
Qui la va matar va extingir la seva possibilitat de tenir una vida.
No volia malparlar d'ella.
- Jamie, ho entens? - Simplement, no li agradava.
Sí, no soc ximple.
- Entens que l'assassinat és un crim? - Sí.
Entens que si et declaren culpable, aniràs a un reformatori?
- És obvi. - Entens qui prendrà aquesta decisió?
- Un jutge o un tribunal. - D'acord.
Aquesta és l'última sessió.
Què?
- T'animo a… - No, per què?
Aprofita els serveis de salut mental que t'ofereixin.
- No, per què? - T'anirà bé.
- No, i ara. - És la meva opinió.
I després tornarà a veure'm?
He de ser en un altre lloc.
- Ja s'ha acabat tot, oi? - Pren-te seriosament el que et dic.
- Gràcies pel teu temps. - Gràcies pel meu temps?
- Frank! M'alegro d'haver parlat… - Creu que soc sincer?
- Li ho dirà al jutge? - Crec que has parlat amb sinceritat.
Però jo només explico què entens de l'incident.
Què entenc, ja.
- No sembla un adeu de debò. - Ho és.
- No ho sembla. - Ja n'hi ha prou.
No, no hem acabat.
- Sí. Gràcies, Frank. - No!
Li puc fer una pregunta?
Sí.
Li agrado?
- He vingut com a professional. - Doncs no pensi així.
- La meva feina és avaluar-te. - A mi m'agrada.
Però no romànticament, com a persona.
- Va, xaval. - Ni tan sols una mica?
I què ha pensat de mi?
- Decideixi's! - Això ha estat molt útil.
No els digui que ho he fet, hòstia!
- No s'hi atreveixi! - Va.
No s'hi… Deixi'm anar, hòstia! No s'hi atreveixi!
- Ei! - Merda!
- Jamie, si us plau. - No li agrado gens?
Va, Jamie, som-hi.
- Què ha pensat de mi? - D'acord.
Digui a mon pare que estic bé.
Digui-li que estic bé!
- Digui-li que estic bé. - Calma't.
- Digui-li-ho. - Ei!
Digui-li que estic bé!
Déu meu.
Subtítols: Roser-Agnès Navarro