ADOLESCENȚĂ CORUPTĂ
ȘAPTE LUNI
CENTRUL DE FORMARE STANDLING VIZITATOR
BRIONY ARISTON PSIHOLOG CLINICIAN
Lucrați aici?
- Sunt vizitatoare. - Așa.
Bun. Vreți să veniți puțin?
Scuze, am întârziat.
E în regulă. V-am văzut venind pe camere.
Băiatul e adus acum.
Cică a fost implicat într-un incident violent.
De unde știți?
De la superiori.
- Ar fi util să văd… - E relevant?
Pentru evaluarea dv.?
Aș vrea să văd.
Bine. Pornesc serverul.
Da, a fost destul de tăcut.
Nu știu dacă e relevant.
Dacă ce gândesc și observ eu este relevant pentru evaluarea dv.
Începem.
- Doar vânătăi, zgârieturi. - Știu raportul.
- Se învinuiesc reciproc. - L-am citit.
L-ați vizitat de cinci ori?
Da.
Știți ce veți scrie în raport?
N-aș fi aici, dacă aș ști.
Celălalt, colegul dv., a avut nevoie doar de trei.
Ajunge! E important să nu știu nimic
despre ce zice, face sau gândește celălalt psiholog.
Evaluarea trebuie să fie corectă, nu rapidă.
- Scuze, am zis o prostie. - Nu, eu… Ăsta e ritmul meu.
Da. Jamie a ajuns. Vă conduc eu.
Vreau o ciocolată caldă de la aparat.
Îmi amintesc.
Lasă-mă!
Nu, tu lasă-mă!
Da, avem un laborator de tortură la subsol.
Aprobat de guvern. Foarte secret.
Ce-aveți acolo?
Îi place ciocolata caldă cu bezele.
Sunteți pusă pe treabă. N-am mai încercat așa.
Cred că era Mark.
Arsuri de la radiator, bietul de el!
Nu știu ce a făcut ca să ajungă aici.
Nu e faimos ca Jamie.
- Hai, repede! - Doi dintre noi venim acum.
Da. Știți unde mă găsiți.
- Totul bine? - Da.
- Bună, Jamie! - Bună!
- La nevoie, suntem aici. - Da.
- Valabil și pentru Jamie. - Da.
Vă urmărim, bine?
Ciocolată caldă.
Cu bombonele?
O mulțime!
Ți-ai amintit. Mulțumesc!
Ți-am păstrat jumătate din sendviș în caz că ți-e foame.
Cu ce e?
Brânză și murături.
Fără roșii?
Roșiile nu merg cu murăturile.
Fără salată?
Ți-aș face eu așa ceva?
Fără roșii sau salată. Doar brânză și murături.
- Îl vrei? Îl păstrez pentru mai târziu. - Nu, îl vreau.
Nu știu ce să zic de murături, dar îl vreau.
- Tu l-ai făcut? - Da.
- Tu faci sendvișuri? - Ți se pare ciudat?
Nu. Și mama face.
Bine că nu-s singura!
E bună.
Cam fierbinte.
Nu mă deranjează.
- Arăți mai bine decât data trecută. - Ce înseamnă asta?
Ai din nou culoare în obraji.
- Vorbești ca o bunică. - Da?
„Ai din nou culoare. Sigur n-ai bolit mult.”
- Ce bine ai imitat! - Nu.
Îți vezi des bunicii?
- În ultima vreme, nu. - Nu, înainte de asta.
Da, puțin.
Cei din partea tatălui. Mama nu se înțelegea cu ai ei.
Da, am vorbit despre asta.
Cum sunt părinții tatălui tău?
Nu știu. Ca el.
Ce înseamnă asta?
Au gusturile lor anume. „Fără sos. Ce păcat!”
Sau: „Vreau o felie la cină, dacă ai cumva, Amanda.”
O felie de ce?
Pâine.
- Ești distinsă. - Nu, doar din altă zonă a țării.
Tu cum ceri pâine, dacă nu ceri o felie?
Cer pâine.
Ești distinsă.
Dacă așa îți place ție, bine.
Cum îi spui lui tataia al tău? „Bunicul”, pun pariu.
- Nu. - Pun pariu că da.
- Îi spun „bunelul”. - Ce?
Serios?
Da, serios.
- Măi să fie, n-am mai auzit până acum. - Nu știu de ce.
Bun. Poate că mi-a cerut să-i spun așa. Nu mai știu.
Doamne, ce distinsă ești!
Nu încerci sendvișul?
Îl mănânc mai târziu. Murăturile…
- Le urăsc. - Le urăști?
- Chiar am dat-o în bară. - Da.
Bine.
Putem vorbi despre tine?
Crezi că tatăl tău seamănă cu bunicul?
Da, nu știu.
Doar prin felul în care vorbesc sau cum se poartă?
Cum sunt tatăl tău și tatăl lui?
Bărbați.
Bine. „Masculin” ar fi un cuvânt potrivit?
Tu ai zis-o.
Când aud cuvântul ăsta, mă gândesc că știu să repare chestii.
Le place să facă lucruri.
Le plac sporturile. Le place să meargă la bar.
Da.
Nu la bar, dar da.
Tatăl tău nu merge la bar?
Nu, nu prea.
Nu cât merge bunelul.
- N-ai de gând să treci cu vederea, nu? - Nu.
Bunicului îi place să meargă la bar?
Nu știu.
- Nu prea mai vine pe aici. - Cât de des?
O dată la două duminici.
Uneori, în timpul săptămânii, când mama și tata lucrează,
dar mai des doar bunica.
Mai mult de sărbători.
- Am fost cu ei în Tenerife. - În vacanță?
Nu, la cules de banane.
- Evident că în vacanță. - Bine.
Nu cred că am mai auzit pe cineva să dea răspunsul cu bananele.
De asemenea, când aud cuvântul „masculin”, mă gândesc
că bărbații masculini…
- Totul a pornit fiindcă te-am imitat. - Ce?
Totul a pornit fiindcă te-am imitat.
Acum tot vorbești despre chestii masculine.
Da.
Prima dată, mi-ai pus întrebări pe bune.
„E corect, Jamie? Știi dacă e greșit, Jamie?”
Acum doar bați câmpii.
Sper că nu.
Ba da, fiindcă prima oară ai întrebat:
„Dacă un cobai își mănâncă puiul, e normal sau ciudat?”
Iar acum: „Ce e aia pâine?”
- Mă interesează. - Pare un truc.
Truc? În ce scop?
Tata e un om bun.
Ne-am înțeles?
Bine. Știu.
Să vorbim despre el…
Nu e nevoie.
Bine, dacă așa consideri. Dar nu încerc să te păcălesc.
- Și acum te-am enervat. - Nu.
Pot să-ți văd notițele? Ce ai scris despre mine?
- Mă vezi scriind? - Sigur scrii.
Da.
Pot să văd ce ai scris până acum?
Sigur că nu.
- Avocații au spus că lucrezi pentru noi. - Nu e adevărat.
Știu fiindcă i-am întrebat când mi-ai spus data trecută.
Vorbești cu ei?
Angajată de apărare, dar nu lucrez pentru tine.
- Ce le spui? - Scriu un raport independent…
Ei ce îți spun?
Un raport al infracțiunii independent, dinainte de sentință,
ca judecătorul să înțeleagă cum ești și cum înțelegi tu acuzațiile, bine?
Vreau doar să vorbesc cu tine și tu să vorbești cu mine, Jamie.
Da, au fost și întrebări directe, dar…
Te plictisesc?
- Nu. - Bine.
Cred că tu, și toată lumea, de altfel,
ești mai complex decât o arată răspunsurile directe.
A mers bine data trecută. Încercăm din nou?
- Despre ce am vorbit? - Despre prietenii tăi, sora ta, mama ta.
- Nu-mi amintesc să fi spus nimic. - Ba da.
Și ce simți pentru ei. Care crezi că e părerea mamei tale.
- Și vrei să vorbim despre tata? - Despre multe lucruri.
Aș putea să-ți spun întrebările pe care le pregătisem pentru azi.
Bine. Da.
Bine. Am vrut să vorbim despre bătaia aceea.
- Nimic important. - Mă interesa motivul.
- El m-a lovit primul. - De ce?
Pentru că avea ceva cu mine. Nu contează. N-a fost o bătaie adevărată.
- Nu e interesant? - Nu e.
Bine, mai departe.
- Ce? Eu sunt șeful acum? - Poate.
Am scris și că vreau să vorbim despre cum e să fii bărbat.
Vrei sculă și boașe?
Mă interesează cum crezi tu că e să fii bărbat.
Nu știu.
E o întrebare prea grea, nu?
Iar bătaia e una prea ușoară.
De aceea mi-e mai util să văd cum evoluează conversația
și s-o îndrept spre ce crezi tu despre tatăl și bunicul tău, de exemplu.
Ce fel de bărbați sunt.
În loc să întreb: „Jamie, cum crezi că e să fii bărbat?”
- „Jamie, cum crezi că e să fii bărbat?” - Nu e un truc.
E doar o conversație.
Crezi că putem vorbi iar despre tatăl tău?
Pot să-ți văd notițele? Ce ai scris, cum ai scris?
Nu.
Nu ești chiar atât de șef.
Tatălui tău îi place slujba?
Repară toalete. Tu ce crezi?
Muncește mult.
Program lung. Iei mai mulți bani ca instalator în afara programului.
E amuzant?
- Uneori. - Iubitor?
- Nu, asta e ciudat. - Furios?
- Presupun. - Cât de tare se înfurie?
- Nu m-a lovit. - Bine, continuă!
Cu ce?
- Despre asta e vorba? - De ce spui „furios”?
Se enervează. Toți ne mai enervăm.
Bine. E în regulă. E furios, dar nu ieșit din comun.
A dărâmat o magazie odată, când era foarte supărat,
dar mai rău de-atât, nu.
Te-ai temut?
Nu, mi s-a părut amuzant atunci.
Și Lisei. Apoi mama ne-a trimis sus.
De obicei, nu e așa.
Aproape niciodată.
Ce face când nu lucrează?
Parcă îl pui la încercare.
Doar mă interesează părerea ta despre el.
E important pentru tine. Ți-a fost însoțitor legal.
Da, pentru că el nu judecă.
E un om bun.
E bine de știut.
Ce face când nu lucrează?
Practic, îi plac sporturile.
El ar face și bowlingul pe gazon să pară distractiv.
Te-ai uita la asta cu el?
Nu, nu e pe gustul meu.
Nu-ți plac sporturile?
- Nu. - Niciunul?
Da, nu mă pricep la multe sporturi, dar mă pricep să scap de ora de sport.
Cum faci asta?
Dureri de cap. „Mă doare piciorul.”
Dureri de burtă.
„Sunt amețit. Pot să stau jos?” Chestii de-astea.
Ce părere are tatăl tău despre asta?
Nu a…
Nu știe.
Știa că nu sunt sportiv sau ceva de genul ăsta.
Obișnuiam… Mă ducea la fotbal.
La…
La ceva cu fotbal, sâmbăta.
Și…
Și mă încuraja, dar…
Dar, când o făceam lată…
Își întorcea privirea.
Se făcea că n-a văzut?
Poate, sau…
Poate că nu voia să-l văd cu o expresie
de regret.
Regret?
Nu știu.
Rușinat.
Cum te simțeai când vedeai că-i era rușine?
- Ar trebui să spui că nu-i era rușine. - Da?
Da.
Ar trebui să spui: „Pariez că nu-i era rușine. Sigur ți s-a părut.”
Sau asta crezi de fapt? „Nu i-ar fi rușine, nu de copil.”
- Ți-au spus și alții asta? - Așa trebuie să spui.
- N-ar fi o minciună? - Nu.
Nu știu. Nu-mi plac minciunile.
Nici mie nu-mi plăceau sporturile.
Da, dar tu te pricepeai la alte chestii, nu?
De ce crezi asta?
Se vede pe fața ta, în plus…
Și ești deșteaptă…
Nu considerai că erai bun la orice altceva?
Nu. Și nu mi-a păsat.
Cred că e greu să te simți așa.
Nu.
Cei mai mulți gândesc așa.
- Că nu se pricep la nimic? - Majoritatea nu se pricep.
Sora ta crede la fel?
Nu.
Lisa e deșteaptă.
Tatăl tău?
Nu știu.
Dar mama așa crede.
Crede că nu se pricepe la nimic?
Știe să facă friptură, dar…
Ar trebui s-o întrebi pe ea.
- I-ai cunoscut? - Pe ai tăi?
- Da. - Am vorbit cu tatăl tău la telefon.
- Da? - Da. Ca parte a evaluării mele.
Cum se simte?
E bine. E trist că ești aici. Nu pot spune mai mult.
E greșit
că sunt aici.
Pot să te întreb ceva?
Sigur că poți.
- Poți să mă scoți de aici? - Mă tem că nu te pot ajuta.
De ce nu sunt într-o închisoare adevărată?
- Nu era loc în altă parte. - La nebuni?
- E un centru de formare. - De formare?
În ce fel ne formează?
Ceilalți băieți țipă tot timpul.
Se leagănă înainte și înapoi, țipă la televizor.
Episoade întregi.
Un copil o ia razna când îl vede pe Steve McDonald. E haos.
- Era cel mai bun loc. - Ryan stă acasă până la proces.
Ryan nu e acuzat de omor.
Acuzat. Doar „acuzat”.
Dacă o făceam eu, înțelegeam, dar n-am făcut-o…
- Din câte înțeleg, și asta… - Procesul va fi în altă parte?
Încă nu s-a decis.
Știi unde va fi? La Londra sau pe aici?
Ia loc, Jamie! Dacă nu stai jos, eu…
- Nu știi sau nu-mi spui? - Încă nu s-a decis. Trebuie să stai jos.
- Nu vreau! - Dacă nu te așezi, se încheie discuția.
- Poate că asta vreau. - Da?
Te-ar enerva. Ar trebui să pleci și să te întorci…
Jamie, dacă nu stai jos…
Nu vreau să stau naibii jos!
Nu-mi spui tu când să mă așez!
Nu controlezi tu ce…
Uită-te la mine!
Nu controlezi ce fac eu în viața mea.
Bagă asta în capul ăla mic!
Mama naibii!
E totul în regulă?
- Nicio problemă. - Futu-i!
Jamie!
Am țipat. Îmi pare rău.
- Vreți să fie scos puțin? - Nu. Dar vreau un ceai.
Îmi aduci altă ciocolată?
- Sigur. - Doar dacă vrei.
Sigur.
Face probleme, nu?
Pot să mă uit în cameră?
- Nu e sunet. - E în regulă. Pot?
Desigur. Mi casa este su casa. Sau cum se spune.
- Poftiți! - Mersi!
Ce vedeți?
Adică, ce anume căutați? E vorba de limbajul corpului?
Citesc o carte despre asta acum.
Mi-a dat-o sora mea.
Știți,
oamenii se ascund.
Știu că nu e nevoie să vă spun,
dar ascund atât de multe!
Poate că spun adevărul cu trupurile lor.
- Fețele… - Da, poate.
- N-aș putea face meseria dv. - Nici eu n-aș putea face ce faceți dv.
Schimb de slujbe?
Ce program aveți?
Și salariu?
- Dar indemnizația de concediu? - De obicei, îmi place meseria mea.
Ei bine,
o urăsc pe-a mea.
Probabil vă e mai bine așa.
Da.
De asta aveam nevoie.
Spor!
- Cu drag. - Mulțumesc!
Mersi!
- Ar fi mai bine dacă aș rămâne? - Nu, nu mi-ar plăcea asta.
Jamie, eu nu sunt polițistă. N-am venit pentru o mărturisire.
Eu vreau să înțeleg. Știu că tu crezi că încerc să te păcălesc.
Am spus asta de mult.
Vreau să înțeleg ce înțelegi tu.
Și înțeleg
că tu trebuie să înțelegi ce înțeleg eu.
Continuă!
Pune întrebări!
Voi coopera.
Bine.
Cred că celălalt lucru la care mă gândesc
când aud „masculinitate” e felul în care văd tipii masculini femeile.
- Iar subiectul ăsta? - Da. E în regulă?
Da.
Trebuie să înțelegi cum văd eu femeile.
- Am uitat ciocolata. - Nu-i nimic.
- Mă duc după ea. - Nu, stai jos, te rog!
E în regulă. Nu o merit.
Am țipat.
Întreabă-mă despre bărbați, femei, ce vrei!
Sigur ai păreri despre bărbați și femei.
Cum se poartă tata cu mama?
- Iar vrei să te iei de tata? - Nu, nu mă iau.
- Tata e drăguț cu mama. - Parcă a dărâmat o magazie.
Da, se supără pe el însuși, dar nu a lovit-o.
Vorbește cu alte femei?
- Ce? - E prietenos cu alte femei?
Ce? Nu.
O iubește pe mama.
Nu, întreb dacă are și prietene.
Nu, tovarășii lui sunt tovarășii lui.
Și sunt bărbați?
E greșit? Ce înseamnă asta?
Nu, nu e greșit.
Parcă nu vorbeam despre tata.
- Jamie, încerc să înțeleg… - Să înțelegi.
Știu, dar nimic din toate astea n-are legătură cu el.
Bine, e în regulă.
- Tu ai prietene? - Nu.
Ca tatăl tău, ai doar tovarăși?
Celălalt psiholog pune întrebări mai normale.
- Bine. - Vrei să știi?
Nu am voie să știu.
Doar întrebam.
Nu am voie. Trebuie să trag propriile concluzii.
Bine. Nu voi spune nimic.
Ce părere ai despre femei?
Îmi plac.
Dar nu ești, cum spui, neapărat prieten cu ele?
Dar nu-s tâmpit.
- Te atrag femeile? - Da, nu sunt gay.
- Am stabilit că nu ai iubită. - Da.
Nu cred că am mai întrebat. Ai vrea o iubită?
Cine nu ar vrea?
Dacă ai avea, ce ai face cu ea?
Cum adică?
Ai scoate-o în oraș? Și, în cazul ăsta, unde ai duce-o?
La cinema.
La ce fel de film?
De groază.
Interzis sub 15 ani?
Da, nu-s foarte stricți. Poți intra.
Și, după cinema,
v-ați plimba sau ai duce-o acasă?
Nu.
Nu direct acasă.
Ai vrea s-o săruți?
- Ai voie să întrebi asta? - N-ați discutat la Educație pentru viață?
La vârsta ta, la ce nivel sexual crezi că ai putea ajunge cu o fată sau un băiat?
- Ți-am spus că nu sunt gay. - Nici nu sugeram.
- Chiar vrei să răspund? - Da, dacă poți.
Nu știu. Atingeri. Sărutări.
Cum adică „atingeri”?
S-o ating acolo.
Pe piept?
- Da. - Pe fund?
- Da. - Pe vulvă?
Pe vagin?
Nu știu, poate.
- Probabil că nu? - Poate.
Sigur ai voie să întrebi asta?
Deci crezi că e normal pentru un băiat heterosexual de 13 ani
să fi atins pieptul și fundul unei fete?
Peste sau pe sub haine?
Pe sub haine,
poate.
Deasupra, mai degrabă.
Am făcut toate astea. Sărutări și atingeri.
Bine.
Și două fete mi-au arătat țâțele. Pieptul.
E în regulă, folosește limbajul tău!
Și le-am atins, așa că…
Bine.
Și una dintre ele mi-a atins scula
prin pantaloni.
Bine.
Și cred că i-a plăcut.
Ție ți-a plăcut?
Desigur.
Nu chiar.
Nu ți-a plăcut?
Nu știu.
Nu există răspuns corect sau greșit aici.
Știi asta. E doar încercarea de a spune adevărul.
Da.
Asta nu s-a întâmplat.
- N-ai fost atins pe pantaloni? - Nu.
Și două fete au rămas topless în fața ta?
Nu, dar…
- Am văzut poze. - Ai văzut poze pornografice?
Nu, nu pornografice.
Pe alea le vede oricine.
Două fete din anul meu pe care le știam. Le știu.
Poze cu două fete topless, fete din anul tău?
Da.
S-ar bucura că ai văzut pozele?
Toți le-au văzut.
Katie era una dintre cele două?
Ce?
- De unde știi? - Cum te-ai simțit…
- Nu. Cum ai ghicit? - N-am ghicit. Am întrebat.
Cum te-ai simțit văzând pozele?
- Mă întrebi dacă am avut erecție? - Cum te-ai simțit?
Mi-a plăcut. Avem voie să vorbim așa?
Cum te simți când vezi poze cu oameni goi?
Tu ce crezi?
Cum te simți când vezi poze cu oameni goi, oameni pe care-i știi?
Nu știu. Bine.
Puternic?
- Simți că îți dă putere? - Nu.
E ciudat, atât.
Te-a atras Katie?
Nu era genul meu.
Deci nu te-a atras?
Era,
fără supărare, cam scândură.
Așa.
Toți care au văzut au spus la fel. Nu doar eu.
Poza a fost răspândită prin școală. Prin Snapchat.
Era
jumătatea de sus.
Nimic altceva.
I-a trimis-o lui Fidget, el a distribuit-o.
De ce i-a trimis-o lui Fidget?
Nu știu. Îl plăcea.
Deci încerca să-l atragă?
Cred că el i-a cerut.
Dar nu va mai primi și alte poze.
Nu. E moartă.
Nu.
Nu mă refeream de la ea.
Mă refeream la alte fete.
Nimeni nu-i va mai trimite poze fiindcă n-a avut grijă de asta.
Tâmpitul!
Crezi că ar fi trebuit să adune mai multe înainte să le împartă cu alții?
Da. Nu știu.
De ce ai spus: „E moartă” așa?
Pentru că e.
Jamie, am întrebat dacă ești atras de femei.
Crezi că femeile sunt atrase de tine?
- Ce întrebare e asta? - Ce crezi? Fetele sunt atrase de tine?
Nu.
Sigur că nu.
De ce „sigur că nu”?
Pentru că
sunt urât.
Cum te simți știind asta?
- Nu trebuia să mă contrazici? - Nu contează ce cred.
- Nu spui ce spune lumea de obicei. - Și dacă aș spune?
Nu știu de ce nu spui ce zice lumea.
Să te fi contrazis când ai vorbit despre tatăl tău
și să te contrazic acum, când spui că te consideri urât?
Nu știu.
Mă interesează faptul că te crezi urât, Jamie.
Da, sunt…
Sunt fascinant.
Mă interesează,
căci ce crezi tu e mai important pentru mine decât ce e adevărat.
Cum te simți când ești urât?
Tu cum te-ai simți?
N-ai de unde ști.
- Nu. Ești foarte drăguță. - Nu e vorba de mine.
- Nu te consideri drăguță? - Nu eu sunt interesantă aici.
Nu te crezi drăguță? Crezi că-s urât?
Nu am dat un verdict. Din motive întemeiate.
- Întemeiate. - Vreau să te înțeleg.
- Să înțelegi cum înțeleg eu lucrurile. - Da.
- Cu celălalt e mai ușor. - Bun.
A aflat mai ușor dacă înțeleg.
- Trebuie două păreri. - Dacă înțeleg ce am făcut.
Nu, du-te naibii! N-am spus asta!
Îmi pui cuvinte în gură! Mi-ai întins o capcană!
- Tu ești… - Jamie!
Ce a fost asta?
Zi!
Ce dracu' a fost asta?
I-ai făcut semn să plece ca o regină.
Vreau să stai jos.
Futu-i!
Mama naibii!
- Te așezi? - Du-te naibii!
Mama naibii!
Futu-i!
Ai terminat?
Bine.
Mă așez naibii.
Ești mulțumită?
Zi!
Acum pleci?
Pleci?
Vrei să plec?
Nu depinde de mine, nu?
Jamie, dacă vrei să plec, plec.
Ai spus într-o ședință anterioară că ai prieteni: pe Tommy și pe Ryan.
Dar că nu te consideri popular.
Da.
Ai spus că ai fost hărțuit. Toți trei ați fost.
Ce vă mai place subiectul ăsta!
Lui Tommy i s-a zis Scăpătatul, fiindcă mama lui cumpăra produse reduse.
Da, dar nu e adevărat.
- Lui Ryan i s-a zis că-i prost. - Ryan e prost.
Asta era adevărată.
- V-ați simțit ostracizați. - Ce cuvânt pompos!
Uneori, erați agresați fizic.
Copiii vă scuipau de la geamuri. Vă puneau piedici, vă împingeau.
Da.
- Ați fost insultați, abuzați fizic. - Doar mi-au pus piedică și m-au scuipat.
Întrebarea mea e: de ce ai cont de Instagram?
Ce?
- Am nevoie. - De ce?
Ca să văd conturile altora.
Nu poți, dacă nu ai.
Da. Și urmărești multe femei pe Instagram. Modele.
Da.
Dar pozele nu-s obligatorii. De ce ai pus? De ce ai pus poze cu tine?
Nu știu. N-am voie?
Ba da.
Ca să le faci în ciudă bătăușilor, distrându-te cu Tommy și cu Ryan?
Ce? Nu.
- Ca să te lauzi cu familia? - Eu nu încarc poze cu familia.
Apar în poze fiindcă mă etichetează sora.
Deoarece crezi că cineva ar putea aprecia o poză?
Că ai putea vorbi cu un nou prieten, cu o fată?
Nu. Ce tot spui acolo?
Katie a comentat la pozele tale de mai multe ori.
Da.
Ce faci?
- Ce e asta? - Dă-te mai încolo!
Ea a scris asta.
Nu. Ai voie să pui întrebările astea?
- Dillon și-a dat aprobarea? - Da.
Da. Am voie să întreb de relații intime, Jamie.
Dar, dacă asta te deranjează sau dacă ai întrebări,
sunt oameni aici care te pot ajuta, bine?
Katie ți-a scris asta pagina de Facebook.
Facebook?
Instagram.
Ești bine?
Te-ai înroșit.
Te-am speriat când am țipat?
- A scris asta pe Instagram. - Am doar 13 ani.
Nu cred că arăt înfricoșător.
- Îmi spui ce-s emojiurile astea? - Ce jenant!
Să te sperie un puști de 13 ani.
Ce înseamnă emojiurile astea?
Ce înseamnă fasolea? Sunt fasole, nu?
Spune că fac parte din „grupurile de adevăr”.
Care grupuri?
Cele care spun că femeile nu ne vor și nu le pasă de noi.
- Faci parte din ele? - Nu.
Dar știi doctrina lor?
Da, fiindcă toată lumea vorbește despre asta.
Ideologia incel. Am citit, dar nu mi-a plăcut.
Adică ea voia să spună că și tu ești incel?
Da.
Le poți explica pe toate?
Vrei iubire, n-o vei primi.
Mă doare gâtul.
Pastila roșie, explozie.
Ăsta e ca pastila roșie.
Și apoi chestia cu 80-20.
Ce e chestia cu 80-20?
Regula că 80% dintre femei sunt atrase de 20% dintre bărbați.
Cred că au dreptate în privința asta.
Și mulți au apreciat comentariile ei.
Da, li s-a părut amuzant.
Cred că ți s-a părut crud.
- Presupun. - A mai făcut asta cuiva?
- Nu. - Atunci, de ce ți-a făcut asta?
Pentru că sunt urât.
- Crezi că de asta ți-a făcut-o? - Sunt cel mai urât, deci…
I-ai reproșat vreodată?
- Da. - Ce ai spus?
Nu știu. „Nu sunt cum spui tu că sunt” sau…
Și ce a spus?
Ea doar…
Doar a zâmbit și a zis „bine.”
Apoi a plecat.
Nu te-ai gândit să spui cuiva?
- Cam târziu pentru asta. - Cred că a durut.
N-am omorât-o eu.
Așa crezi fiindcă ai văzut clipul. Nu poți avea încredere în ele.
Informații false.
- Nu te judec. - N-am omorât-o.
Era o scorpie. Și tu poți vedea asta. Trebuia s-o omor, dar n-am făcut-o.
Eu doar…
Uită-te la tine!
Speri din suflet să spun ceva important.
Eu doar…
am invitat-o în oraș după ce am văzut poza.
Am spus că-mi părea rău că pățise asta.
Că toți îi văzuseră țâțele. Pieptul.
Am vrut să mergem împreună la târg.
Știi,
m-am gândit că va ceda sau că…
M-am gândit că va ceda, deci…
Toată lumea îi spunea că e parașută
sau scândură, mă rog, așa că m-am gândit că ar putea ceda,
că ar putea să mă placă.
Isteață mișcare, nu?
S-o inviți în oraș când toți o ocoleau?
M-am dus și i-am spus că-mi părea rău și toate cele. Că Fidget era cretin.
I-am zis că aș putea s-o duc la târg.
Neputința ei o făcea mai ușor de cucerit, așa te-ai gândit?
Da.
Parcă ziceai că nu-ți plăcea.
Într-adevăr, era scândură, dar nu m-a deranjat. Era în regulă.
Mi-am luat cel mai bun trening și…
Nu știu de ce-ți spun asta, dar am întrebat-o: „Vrei să vii la târg?”
Și ce a spus?
Ea doar…
A râs și a spus: „Nu-s chiar așa de disperată.”
Apoi au apărut mesajele cu emojiuri?
Da.
Să zicem că te-a atacat căci ai presupus că ar fi ieșit cu tine?
- Tu ai zis-o. - Ți se par nedrepte?
Ți se pare o scorpie,
nu-i așa?
Că a făcut asta.
Ți se pare o scorpie hărțuitoare.
Era o scorpie hărțuitoare, da?
Dar asta e faza, înțelegi?
În noaptea aia, nu m-am atins de ea.
Aș fi putut, dar n-am atins-o.
Aveam un cuțit. Era speriată. Dar n-am făcut asta.
Puteam s-o ating oriunde. Chiar am vrut, dar n-am făcut-o.
Majoritatea ar fi atins-o.
Asta mă face mai bun.
Nu crezi?
N-am vrut să spun asta. Sunt obosit.
Vorbesc prea mult. Sunt obosit. Doar că…
Sunt atât de obosit!
N-am omorât-o eu.
Jamie, înțelegi ce e moartea?
- Ce? - Înțelegi ce e moartea?
Da.
Înțelegi că s-a dus și nu se mai întoarce?
N-am făcut-o.
Orice ai pretinde despre ea…
- N-am vrut s-o fac scorpie. - Orice ar fi, s-a dus.
Cine a omorât-o a distrus posibilitatea vieții ei viitoare.
N-am vrut s-o vorbesc de rău.
- Jamie, ascultă! Înțelegi asta? - Nu mă plăcea.
Da, nu sunt prost.
- Înțelegi că omorul e o infracțiune? - Da.
Înțelegi că, dacă ești declarat vinovat, vei fi închis?
- Cine nu știe? - Înțelegi cine va lua decizia?
- Judecătorul. Jurații. - Bine.
Jamie, asta e ultima ședință.
Ce?
- Te-aș încuraja să… - Nu. De ce?
Profită de serviciile de sănătate mintală oferite!
- De ce? - Vei avea de câștigat.
- Ba nu. - Asta e părerea mea.
Apoi te vei întoarce, vei veni din nou?
Din păcate, m-au chemat în altă parte.
- Deci e gata? Totul? - Sper să iei în serios ce am spus.
- Mulțumesc pentru timpul acordat! - Timpul acordat?
- Frank! Mă bucur că ai vorbit… - Crezi că sunt sincer?
- Îi vei spune judecătorului? - Cred c-ai fost sincer.
- Îi voi spune cum înțelegi lucrurile. - Da, cum înțeleg.
- Nu pare a fi un rămas-bun. - Ba da.
- Nu pare. - Ajunge!
Nu, nu am terminat.
- Ba da. Mersi, Frank! - Nu!
Pot să te întreb ceva?
Da.
Tu mă placi?
- Am venit aici în interes profesional. - Nu gândești așa?
- Treaba mea era să te evaluez. - Eu te plac.
Nu așa, nu mă atragi. Doar ca persoană.
- Bine, fiule, haide! - Nu mă placi deloc?
Ce părere ai despre mine?
- Hai, hotărăște-te! - A fost foarte util.
Nu cumva să le spui că eu am făcut-o!
- Nu cumva! - Hai!
Nu cumva… Lasă-mă naibii! Să nu îndrăznești!
- Măi! - Futu-i!
- Haide, Jamie, te rog! - Nu mă placi deloc?
Bine? Hai, Jamie!
- Ce părere ai despre mine? - Bine.
Spune-i tatei că sunt bine!
Spune-i că sunt bine!
- Spune-i că sunt bine! - Jamie, gata!
- Spune-i că-s bine! - Măi!
Spune-i că-s bine, te rog!
Doamne!
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă