ADOLESCENT
13 MĚSÍCŮ
Pěkně to voní.
Vždyť máš narozeniny. Jednou za rok ti anglickou
snídani dopřeju.
Všechno nej, ty můj starouši. Můj manžel je starouš.
A ty mládneš, viď?
Jasně, ty drzoune. Mám zvláštní prášky.
Co to je? Jelítko?
Přímo od řezníka.
-To bych neměl jíst. -Ale já vím, jak moc ho miluješ.
Tebe miluju mnohem víc.
Jo, jenom když ti něco usmažím.
Ne, ne.
Co je?
I o Vánocích, když nosíš podvazky a tak.
Hele. Moje podvazky z toho teď radši vynech, ať se moc nevzrušíš.
Jak to myslíš, nevzrušíš?
No tak.
Až později.
Neboj. Bude to jenom pět minut.
To sotva, pět minut.
Pět minut.
Bude spát aspoň do dvanácti.
Na tátovy padesátiny určitě ne.
Vydrž. No tak, nezlob. Nezlob. Věnuj se narozeninovým přáníčkům.
Jsi kazišuk.
Vejce, míchaná nebo ztracená?
Sázená.
Umřeš mladej.
Umřu šťastnej.
Můj táta a Jean.
Psala to Jean.
Bůra.
Dneska za bůra nekoupíš ani pivo, že?
Ne.
Áaa.
Krásnej portrét.
Udělal z tebe fešáka.
Šikula, že?
Jo.
Snažil se.
Do hajzlu, tati. Viděls tu dodávku?
Co?
-Viděls před domem tu dodávku? -Ne.
-Já…
Kurva.
Tati, já…
Mrzí mě to…
-Já nevím, co… -Hele, ty za to nemůžeš.
-Jsou to čuráci. -Á slušně.
Promiň.
Vidělas něco, Eileen?
Ne, nic, Eddie.
Nic jsi neviděla?
Promiň, zlato. Dnes ráno byl klid.
Zavolej policii.
-Co? Už zase? -Jo, vždyť to říkal:
"Kdyby něco, tak brnkněte."
Dobře.
Tati, je mi to líto.
Ty za to nemůžeš. Pojď ke mně.
To nic.
Všechno nejlepší, tati.
Všichni jsou venku.
Viděl jsi něco, kámo?
Ne?
Neviděl!
Nikdo z vás nic neviděl.
Ne, promiň!
Kurva.
Trocha mýdla a vody to nevyřeší.
-To nevím. -Nevěřím, že jste nic neviděli!
Zeptám se.
Eddie, kdy jsi tu dodávku viděl naposledy?
Večer jsem s ní přijel.
Kolik bylo hodin?
Nevím, no, zhruba kolem osmý jsem přijel.
-V osm hodin? -Jo, kolem osmý.
Od osmi doteď.
Úchyl.
Okamžik.
U, Ch, měkké I, L.
Ano, je to špatně.
To já nevím. Jak to mám asi vědět? Možná si myslí,
že je Jamie úchyl. Třeba Eddie! Máme vám to vyfotit?
Ne, nemusíte jezdit. Můj manžel to odstraní. Máme to vyfotit?
Ne, promiňte, nechceme čekat.
Udělám pro vás ty tři fotky, ano? A řeknu dceři,
aby vám je poslala e-mailem,
ano? Děkuju. Díky.
Prosím tě, udělej tři fotky a pošli je Sam.
Mám ji v e-mailových kontaktech.
Pitomci.
To nic.
Klídek.
Máš narozeniny.
Ale to nemohli vědět, ne? Hlavně, klid, jo? Mysli na Lisu.
-Děkuju za radu, co mám dělat. -Lásko, neříkám ti, co máš dělat.
Jen jsem řekl, že máme myslet na Lisu.
Eddie, už toho mám dost.
Prosím, lásko, nezačínej. Nic neříkej.
A co jsem řekla?
Vím, cos myslela.
Na to zapomeň. Už se o tom nebudeme bavit. Už ne, zlato.
Jasný?
Už to stačilo.
Za čtyři týdny má soud, a pak budou všichni zírat.
Jo, ale ne na nás. A pak bude za plentou, jasný? Prostě ho schovají, tečka.
Jo, daří se jim ho skvěle skrývat.
Zlato, je pod ochranou. Už jsme to probírali s právníky.
Tohle se jen tak nezlepší.
-Máma říká, že ti sežene práci. -Nepotřebuju, aby mi sháněla práci!
Proč by mi tvoje máma sháněla práci? Ne!
Já mám práce dost. Chlapi tady na mě spolíhají!
-To já vím, ale… -Poslyš, ona chodí na vysokou školu!
Chceš ji odhlásit ze školy? Chceš kvůli tomu posrat život i jí? Co?
Myslíš, že po návratu do Liverpoolu to bude lepší?
Protože ti garantuju, že to bude mnohem horší, a ty to víš.
Ty to víš, zlato. Víš, že to bude horší.
Neudělali jsme nic špatně.
Copak jsme něco provedli? Ne.
Ne, zůstaneme tady.
Zůstaneme, Mando, dost řečí. Sakra.
-Uklidím to. Nezlob… Nezlob se na mě. -To nevadí.
Omlouvám se. Uklidím to.
-Tati? -Liso, co tady děláš?
Neposlouchej!
Neboj, já to vyčistím!
Poslalas ten e-mail?
Jo, jo.
Tvůj telefon.
Díky.
Kdo ti to píše?
Billy.
A jo tak. A jak to je?
To je moje věc.
A co táta?
Ten to zvládne.
Dávám mu prostor, jako obvykle.
Miluje to auto.
Nemiluje ho. Je to auto.
Nejsem si jistá,
jestli na to mýdlo a voda budou stačit.
Já o barvách nevím absolutně nic.
Jsi vytočená?
Ne, to ne.
Nejsem.
Já ano.
Zkrátka nechápu, na koho tím míří.
Je mu třináct. Vylízanci, netuší, která bije.
A očividně to není táta.
On Jamie nebyl…
on…
Nedávno jsem zašla do jeho pokoje vysát koberec.
Jo.
A přišla jsem si ztracená.
Nešla bych tam.
Ty to zvládneš.
Hm.
Stará se Billy o tebe?
Mami, Billy se o mě nestará. Přestaň to říkat.
Já se dokážu o sebe postarat sama. Postarám se o sebe sama.
A nikdo ve škole mi nepíše vzkazy na skříňku, takže… Takže tak.
Dobře.
Mando, kde je ta velká houba?
Je pod dřezem!
Nemůžu ji najít!
Je tam, hledej!
Vždyť hledám!
Dobře, už jdu dolů. Jdu ji tátovi najít. Nedáš si čaj?
Ne, nedám.
Dobře.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Našel jsi ji?
Jo.
-Uvařím ti čaj. -Ne, díky.
V pohodě, Eileen?
Jo, díky.
Nechceš židli?
-Ne. -Přinesu židli, ať nemusíš stát!
Ne, to je dobrý.
A čaj si dáš?
Ne, v pohodě.
A kousek narozeninovýho dortu nechceš?
Ne?
Tak si trhni, vlezlá krávo.
Zdar, úchyle!
Hele!
Kluci!
Úchyle!
Posprejovali jste mi auto?
To vy?
-Zdar, úchyle! -Zdar, úchyláku!
Uhni, zlato. Pozor. Promiň.
Nejde to smejt.
Nejde to?
Ne.
-Co zkusit bělidlo? -To nepomůže.
Odpusť.
Zajedeme do obchodu.
Hned?
-Jo, hned. Musíme hned do obchodu. -Proč?
Zbavit se toho, Mando. Copak…
Copak můžu jet do práce, když mám na autě to svinstvo? Co?
-Nejde to, prostě to nejde. -To ne, ale vždyť…
Tak pojď, vyrazíme. Jsme tam hned. Jdeme, pojď.
Liso!
Liso, zlato, pojď dolů!
Co je?
Obleč se. Jedeme do hobby marketu.
Nemůžu tu zůstat?
Nemůžeš tu zůstat.
Počmárali mi dodávku. Kdo ví, co udělají příště.
Nenechám tě tu samotnou.
-Já nechci do hobby marketu. -Já tě prosím, abys tam se mnou jela.
Eddie, neblázni. Mám tady rozdělanou snídani. Nemůžu…
Holky, prosím. Prosím, holky, buďte tak hodný.
-Prosím, pomoz mi. Snažím se. -Tak jo.
Dobře.
Dobře, zajedem tam.
-Jo? -Vynahradíme si to.
Jo?
-Vynahradíme. -Dobře, jasně.
Jo.
-Vynahradíme si to, jo? Jo? -Vypnu to.
Mám narozeniny, ne? Co?
Vynahradíme si to.
K narozkám chceš do hobby marketu?
Jo, to si piš.
Dostal jsem hovno, když jsem byl dítě. Máš velkou kliku.
Já nedostal ani mandarinku.
Tak naskoč.
Pořádně zamkni, zlato.
Jasně.
Dohlídni na náš dům, Eileen, buď tak hodná!
Bez obav.
Jo?
-A nezapomeň uvědomit taky domobranu. -Jo, dohlídnu na něj.
Eddie.
No co.
Hned za plotem.
Ahoj, zlato!
Zasraná stará almara.
Tak.
-Vynahradíme si to, jo? Jo? -Jo.
Jo.
To jsi chtěla, ne?
Liso, pusť tam něco, jo?
Nějakou vypalovačku s hutnou basou.
O čem to mluvíš?
Dobrá muzika musí mít pořádnou basu. Víš, co. Parádní baskytaru.
Ne, jak ty pitomosti, ten tvůj drum and bass a tak.
Chci pořádnou basu, ať mi drnčí zuby v puse.
Vykládáš nesmysly.
Ještě jedna věc.
Až se vrátíme z toho nákupu, vyrazíme na výlet.
-Chceš jet na výlet? -Jo, vyrazíme na výlet. Na rodinnej výlet.
A co bys chtěl na tom rodinným výletě dělat?
Netuším. Vylézt na kopec…
Na kopec?
Jo. Jo a potom do zoo.
Nepůjdu do zoo, je mi 18.
No tak si půjdeme zabruslit.
Ty a bruslit?
Jo. Proč bych nemohl bruslit?
Nebo si zajdem do kina.
Jo, aspoň, aspoň kino. Jestli si mám vybrat, tak kino.
-Jo? -Jo.
Biják?
Jo.
Tak jo, fajn. Jde se do kina.
Mando, chceš jít do bijáku?
-Jo. -Jo?
Fajn. Mrkni na net, co teď dávají.
Přeskočilo ti?
Nepřeskočilo, zlato.
Jen se zkrátka snažím nějak řešit problémy dneška.
Řešit problémy dneška.
A já pomáhám.
Děkuju.
Řešit problémy dneška?
Takhle to říkal terapeut.
Co řešíme?
Nic.
Je to dobrej nápad jít společně do kina, to je vše.
Je. Ale až po snídani, jo?
Jo.
Dnes mi dělá anglickou. S jelítkem a vším.
S jelitem?
Koupila jsem ho pro něj.
Víš, že umřeš mladej?
Tohle jsem mu řekla.
Dám si k němu topinku.
Vzala jsem tátovi vynikající chleba.
Je to báječná žena, tvá matka.
-No, když si to myslíš… -Hele.
Promiň.
Fajn, tak dohodnuto. Vynahradíme si to, děti.
Dovnitř, nakoupit, zpátky domů, my dva s Lisou na to vlítnem,
než uděláš snídani, a potom převlíct, do bijáku a obří kýbl popcornu.
-Úú, fajn. -Zajdem pro čínu?
Jasně, můžem.
-Jo. -A co si dáš?
Mám chuť na všechno.
-Na všechno? -Na všechno. Mám strašnej hlad.
Dobře.
V kině už jsem nebyla věčnost.
Jo.
Co nám pustíš?
Já nevím. Fakt nevím, co má basu.
Já vím, co.
Napiš tam A-ha… Tak, A-ha.
Take On Me.
Tam není žádná basa.
Ale je!
Ne, není.
Ale ano!
-Vždyť neměli basáka. -Ale jo, Paula.
Vždyť… Koho?
Paula. Hrál na basu a uměl na
bicí a všechno možný.
Určitě?
Já to vím jistě. Byla jsem ve fanklubu.
Bože.
-Ty taky, doopravdy? -No jasně. Jo.
Měla plakáty na zdi. A taky odznaky, šály, naprosto všechno.
-Ty byly boží. -Že ses mi nikdy nepochlubila. Nikdy.
Víš, tehdy před lety, ještě v začátcích, když jsme s tátou jen chodili,
na jedné z našich prvních školních diskoték, se mě rozhodl testnout.
Nebyl to test.
-Ale byl. -Nebyl to test, vážně ne.
Tvůj táta si vzal takovou růžovou paruku a všichni se mu tam smáli, ale jemu
-je fuk, když se mu lidi smějí. -Jo, skvělou paruku. Ta byla parádní.
Tohle bylo v půlce večera, když tam ještě vůbec nikdo
netančil A nám bylo kolik? Asi tak třináct?
Jo, byli jsme ve třeťáku.
Ve tvým jazyce v devítce. A DJ nám dělal Barnes, zeměpisář.
Plešoun.
Jo, plešoun.
A začínal být zoufalej, že vůbec nikdo netančí, protože se všichni styděli. A
A-ha byli tehdy na vrcholu hitparád, že jo?
Jo.
A tvůj táta, největší cvok, začal tancovat sám uprostřed parketu.
To bylo jinak. Takhle to nebylo.
-Ale jo. -Fakt. Ne, ne, ne, ne.
Barnes byl skvělej učitel, ale mizernej DJ.
Tak jsem mu chtěl jen pomoct, nic víc.
A všichni tam stáli okolo a hrozně se tvýmu tátovi smáli.
Ne, nesmáli.
-Smáli. -Ne, nikdo se nesmál. Bavily je moje
-taneční kreace, všem se to moc líbilo. -Co? Taneční kreace?
-Jo. Nesmáli se. -Je to tohle?
-Já jsem byl skvělej tanečník. To si piš. -Jo, to byl. Viď?
Pak začal po parketu klouzat sem a tam.
Jo, ale řekni pravdu. Řekni proč.
-Hele, já, ne, řeknu to. -Vážně?
Koupil jsem si červenobílý boty na bowling, víš? Jen v sekáči, hodily se mi k
-paruce. -Jo, přesně.
Jo.
-Že? -Fuj.
Jen jsem neměl tušení, že ty boty strašně kloužou.
-Když byly na bowling? -Jo, jo, jo, jo, klouzaly tak moc, až…
až se smýkl, uklouz,
rozjely se mu nohy a
dopadl obličejem dolů.
Prásk.
-A pak se postavil a měl naraženej nos. -Ah.
A zakrvácenej celej obličej a všichni se z toho mohli pochcat.
Všechno.
-A pak řekl: "Já krvácím, hej!" -"Já krvácím, hej!"
Ve škole si z něho potom ještě roky utahovali,
že jo? Pokřikovali: "Já krvácím, hej!".
Ty podělaný boty.
Ale bylo to vtipný.
Hlavně, že ses bavila, lásko.
Já je milovala.
Udělala bych pro ně všechno.
Slyšelas to? Udělala by pro ně všechno.
Kdybych tvou mámu nesbalil, vypadala bys úplně jinak.
Vypadala bys jako jeden z nich.
Měla bys ten norskej čumák. Víš, co myslím?
Jako Erling Haaland nebo tak nějak.
Ještě chvilku a uklouzneš.
Vzpomínáš si?
Já krvácím, hej!
A zbytek večera už jsme strávili u stolu.
V těch botách se tančit nedalo.
A pak mě doprovodil. No, já šla, on klouzal.
A tvoje babi s dědou na mě čekali. A můj táta řekl:
"Že ty ses s někým porval?" A ty na to drsňácky: "Jo, tak
něco."
A pak jsi mi prošmejdila pusu.
Tati.
To snad ne.
Že jo?
-Tati, ne, přestaň. -Je to pravda. Byl to
náš první francouzák.
-Tati! -No tak!
-Na to nezapomenu. Jazyk až v krku. -Ó!
-Zlato, spolklas mi mandle. -Ó!
Možná, že jo.
Prostě je to romantik jako poleno!
Chytneme se za ruce?
-Jo. -Ne.
A proč ne?
Ne.
Ah. Naše vlastní dcera se za nás stydí, mámo.
Ne. Ne, prostě nechci.
Je to tak.
-Smiř se s tím, žes byla zrozena z lásky. -Tak dost.
-Dítě, co vzešlo z romantiky a květin. -Ne. Ne.
Jo. Dítě, co vzešlo z lásky.
Oh, oh. Mami.
Dítě, co bylo stvořeno z duhy, narcisů a pampelišek.
Tati.
Tak.
Ah…
Tak dobře.
-Jste jako malí. Oba dva. Děcka. -Počkej! Už jdu!
Takže co přesně potřebujeme?
Nevím.
Něco, čím odstraníme tu barvu.
Hm.
Sejdeme se tady, jo?
Co máme dělat my?
Já nevím. Utrácet peníze a tak. To zvládnete, ne?
Jo. Bezva. To zvládneme. Jdeme to roztočit.
Jasně. To nám jde.
Můžu se zeptat?
Ano, jistě.
Někdo mi posprejoval dodávku barvou. Nevíte, jak se toho zbavit?
Aha.
V tom se nevyznám. Ale kolega by to mohl vědět, dobře?
Díky.
Quinte?
Kam zase šel? Quinte?
Ten se v těchhle věcech vyzná.
Dobře.
Co se děje?
Tady pán říká, že mu někdo posprejoval dodávku.
Chce to odstranit.
Ale ne. A co voda s mýdlem?
Nic, marná snaha.
Máte pořádnou vapku?
Já to zkoušel houbou.
Ah, dobře. Chce to vzít vapkou.
Dál ředidlem nebo silným alkoholem. Vodka stačí, isopropanol lepší. Utěrkou z
-mikrovlákna vyčistit krouživými pohyby. -Cože?
Ty máme tady. Tak pojďte.
Děkuju.
Takže zkuste krouživý pohyb utěrkou. S boží pomocí. Víc toho nezmůžete.
S boží pomocí?
Hm.
Tou utěrkou to z toho dostanu, ne?
Jo, ale nejspíš ne beze zbytku.
Abyste to odstranil, chce to nový lak.
Co to je?
Je to tag?
Ah, děti.
-Je to vina rodičů, pane. -Ukážeš mi, prosím,
kde najdu modrou barvu?
Jo, ale jestli je to barva, tak to bude chtít přestříkat.
To si nemůžu dovolit.
Ukážete mi, kde máte modrou barvu. Stačí jakoukoliv, nemusí se shodovat.
-Jen to potřebuju dostat z auta dolů. -Hele, já vás odněkud znám.
Jasně, viděl jsem vaše fotky na Facebooku.
-Ukážete mi prosím, kde je ta barva? -Jo, hned to bude.
Nechtěl jsem vás uvést do rozpaků.
To nic.
Já jenom…
že jsem na vaší straně, no na straně vašeho syna.
Dík.
Protože on to neudělal, ne? Totiž…
i ty bodné rány, no tam, kde údajně byly, by nůž musel narazit na kost.
Když už si tak vymýšlí, ať je to aspoň anatomicky možné.
Chápete, že jo.
A…
Viděl jsem ty její fotky.
-Takže máte moji plnou podporu. A… -Můžete mi dát tu barvu?
-Promiňte. Jasně. Já jen… -Chci jenom tu barvu.
Chce to dobrého právníka. Víte,
přes crowdfunding by
nás to dost podpořilo.
Vaše barva.
Dobrý den. Přejete si?
Dobrý den. Já jsem se chtěla informovat. Víte,
čeká nás malování a potřebujeme vybrat barvu.
-No barvu do koupelny. -A jakou barvu byste si představovala?
Já vůbec nevím, možná růžovou?
Jo, jo, v kombinaci s černou, víte?
Tati? Tati.
Poslouchej, ehm…
Myslím, že jsou tu lidi, co sem jednoduše přišli strávit den,
protože jsem byla vedle, a myslím,
že tam měli duše na kolo nebo co,
prostě nuda.
Ale byl tam chlápek, jen tak tam stál a usmíval se pro sebe.
Bylo to dost divný. Upřímně, měla jsem si ho vyfotit. Ty jo.
Další, prosím.
Ještě něco, pane?
Ne, dík.
Máte zájem o členství v klubu? Spousta slev.
-Ne, děkuju vám. -Ne? To nevadí.
34 liber 99 pencí.
-Jsi v pohodě? -Účtenku?
Ne, dík.
Jo, jo, jsem v pohodě. Jo. Jo. Jasně. Jen mám hlad, nic víc.
Fajn.
Mám krásnou kytku. Že je krásná?
-Jo. -Vezmu si tuhle, ta je hezká.
Chlapík od pneumatik po mně pokukoval. Musíme sem poslat Jane.
Tady určitě někoho sbalí.
Co je?
To je on, že?
Kdo?
On mě sleduje? To si snad dělá prdel, ne?
On mě má za vola?
Eddie!
-Pojď sem! -Sakra!
-Pojď sem, ty sráči! -Eddie!
Pojď sem. Vstávej, kurva! Vstávej! Počmárals mi dodávku?
-Eddie, no tak! -Tati!
-Co? -Počmárals mi dodávku!
-Tati, nech ho! -Není to vůbec vtipný, kurva! Že ne?
Ne?
Je to vtipný? Nesměj se,
nebo ti profackuju ten tvůj rozesmátej ksicht. Už to nikdy nedělej!
Poslouchej mě, ty blbečku. Vstávej! Vstávej! Poslouchej mě!
Dobře.
-Tohle se fakticky nedělá! Rozuměls? -Jo.
Netušíš, do jakejch sraček jsem se dostal. Tak se mi kurva přestaň smát!
Nesměj se mi.
Nesměj se mi. A táhni do hajzlu.
Drž se dál od mý rodiny.
-Tak pojď, dělej! -Už jdu, počkej!
Tady máš to zasraný kolo.
Sakra! Počkej!
Co to děláš? Co to děláš? Eddie!
Eddie, no tak.
-Eddie, prosím, nasedni do auta. -Tati, chci jet domů.
Dej sem tu kytku.
Dej mi tu kytku. Kabelku. Kabelku. Kabelku.
No tak, dej mi to.
Nasedněte.
Jděte z druhý strany.
Uklidíš si to?
-Cože? -Uklidíš si to?
Ne.
-Ten binec si musíš uklidit. -Zaplatím to.
-Ukliď si to, ale okamžitě. -Na to ti seru, kámo.
Eddie. Pojď do auta!
-Jsi na kameře… -Už drž laskavě hubu, ty kreténe!
Drž hubu a vrať se do toho krámu!
-Jsi na kameře. -A všechny támhlety
blbečky si vem s sebou, jo!
Tati? Mám to zvednout?
Zvedni to.
Toto je zpráva od…
Jamieho.
Z výchovného ústavu ve Standlingu.
Upozorňujeme,
že všechny hovory jsou zaznamenávány a mohou být vyslechnuty pracovníkem
výchovného ústavu. Pokud si nepřejete tento hovor přijmout,
zavěste, prosím.
Tati?
Ahoj, kluku.
Chci ti popřát k narozeninám.
Díky moc.
Dík, že voláš.
Dostal jsi přání?
Jo, dostal. Jo.
To jsi kreslil ty?
Jo, jasně.
To bych řekl.
Říkal jsem mámě, že se ti to moc povedlo.
Zapomněl jsem, jak rád jsi kreslil.
Jo.
Proto jsem znovu začal.
Všechno v pořádku?
Teď když ten humbuk utichl a tak?
Jo, ujde to.
Knihovnice je v pohodě, jen na dvoře jsem měl nějaký problémy,
ale o nic nejde.
Víš, co máš dělat, viď?
Jasně. Musím to někomu říct.
Dobře.
Co máš dneska v plánu?
Teď bych se chtěl nasnídat.
Ještě jsi nesnídal?
Ne.
Ještě ne. Měli jsme práci.
Aha.
Potom chceme zajít do bijáku.
-Aha. -A tady… tady Lisa chce čínu.
Kung pao s krevetama?
Jako obvykle, hochu.
Máš radost z dárků, tati?
Ne, ještě ne. Ještě jsme neslavili, Jayi.
Tati?
Jo?
Já…
já vím, že dneska se to nehodí, ale…
-prostě se to stalo a… -Co se stalo, Jayi?
Zapomeň, že mám narozeniny. Co se děje?
No…
Už se to blíží.
Přemýšlel jsem o tom.
Tati, změním výpověď.
Haló?
Tati, já…
Nezlob se, ale…
Chci přiznat vinu.
Ahoj, synku.
Jsme tu taky.
Ahoj, Jamie.
Cože?
Ou.
Polepšili se s jídlem, zlato?
Jo, jde to.
Já myslel, že volám jen s tátou.
Napsala jsem jim o tvých intolerancích.
Jo. To je v pohodě.
Ještě jsi pořád v posilovně?
Když mi to dovolí.
To se z tebe stane kulturista?
To asi ne.
Radši budu končit, už tu čekají další.
Dobře, synku.
Příští týden jako obvykle?
Perfektní.
Tati?
Jo?
Já…
Omlouvám se.
A všechno nejlepší.
Díky.
Vystupte tudy.
Bacha na barvu.
Co s ním bude?
Bude v pořádku. Neboj.
Jdeme.
Jak se to stalo?
Děcka, že jo?
Nasrat, Eileen.
Tu opravu oken odflákli.
Neutěsnili to pořádně. Cítilas v noci průvan?
To máš to tričko ode mě?
Měl jsem to udělat sám.
Jo.
Je.
Opravdu ti moc sluší.
Nevypadáš na 50.
Nemusíme chodit do kina.
Ne, pojďme. Už jsem se převlíkl.
Nemusíme nikam chodit.
Ne, v pohodě. Půjdu.
Dobře.
Určitě?
Jo.
Díky.
Zněl o dost líp než před týdnem.
Že jo?
Možná se mu díky tomu rozhodnutí trochu ulevilo.
Vzpomínáš si, co řekla Jenny?
Jo.
Jasně, že jo. Ale ne.
Nebráním ti v tom. Opravdu. Neudělám to.
Proč jsi pořád takovej?
Proč jsem jakej?
Ty jsi s ním byl tam uvnitř.
Já jsem tu nahrávku neviděla.
Prosím, nevracejme se k tomu.
Tak tohle je tvoje odpověď na všechno?
Nevracejme se k tomu, Prosím, nechme toho?
Zlato, je fuk, kdo tam s ním byl, nebo nebyl. Můžeme toho nechat?
O tohle mi vůbec nejde.
No tak o co ti teda jde?
Viděls záznam, já ne.
To nejsi ty.
Vyhrůžky dětem. Ničení dodávky.
Vím, že tě to štve.
To přiznání viny je nejspíš dobrá věc.
A když si to přiznáš, uvidíš to taky.
Já vím, co jsem viděl.
A nechtěl jsem tomu věřit.
A když jsem to viděl…
Znám tě od doby, kdy jsi měl chmýří.
Tohle musíme přežít.
A co když ne?
Jenny říká, že když cítíme, že jsme tady, tak všechno…
Kašli na to, co říká Jenny.
Kašli na to, co říká Jenny. Teď tady není.
Nevyšel z pokoje.
Přišel domů, práskl dveřma a rovnou
po schodech k počítači.
V jednu ráno jsem viděla rozsvícený světlo.
Zaklepala jsem a řekla…
Jamie, no tak, synku. Vždyť máš zítra školu.
A světlo zhaslo, ale on vůbec nic neřekl.
S tím jsme nemohli nic dělat.
Dyť takový jsou všechny dnešní děti.
Netušíš, na co se v pokoji dívají, lásko. Jestli třeba sjíždějí porno, víš,
co tím chci říct.
A co ten chlápek, co mi vyskočil na mobilu? Vykládá,
jak se chovat k ženám a jak muži mají být muži, tyhle sračky.
A já jsem jenom hledal něco o posilování.
Nemůžeš na ně neustále dohlížet, lásko. Prostě ne.
Je šílenej nervák. Ale to ty taky.
To neříkej.
Nezdědil to po mně, že ne?
Myslíš, že to zdědil?
Ne.
Občas si říkám, že jsme to měli zastavit.
Vidět to a zastavit to.
Tohle neříkej.
Vzpomínáš? Tak to řekla.
Nemůžeme za to.
Nesmíme se obviňovat.
Ale my ho stvořili,
že ano?
Mě v jeho věku fotr mlátil jako smyslů zbavenej.
Občas si odepnul pásek a strašně mě mlátil, silou mě mlátil.
A já jsem si slíbil,
že až budu mít děti, nebudu to dělat.
Já bych nikdy nezmlátil svoje děti.
To nedělám, že ne?
Já jsem chtěl bejt lepší.
Bohužel.
Nejsem lepší.
Snažil ses být.
My oba.
Snažil jsem se.
Nutil jsem ho hrát fočus, aby z něho byl pořádnej chlap.
Ale vždycky to posral.
Takže ho šoupli do branky.
Jen jsem tam stál na kraji hřiště a ostatní tátové se mu vysmívali.
A cítil jsem, že kouká na mě.
A já to nedokázal, Mando.
Koukat na svýho chlapečka.
On tě tolik zbožňoval.
A pak jsem ho vzal na box…
Protože jsem si myslel, že to něco změní. Trvalo to deset minut.
Já vím.
A pak si dole kreslil, pamatuješ?
Jo.
Jak seděl u kuchyňskýho stolu a kreslil obrázky. A šlo mu to, co?
Jo, to miloval.
Měl fakt talent. Bavilo ho to. Vydržel několik hodin.
A pak přestal.
A potom chtěl počítač. Tak jsme mu ho koupili,
dostal od nás stůl a tak… A klávesnici, sluchátka a to všechno.
A já jsem s ním hrával fotbal.
Pamatuješ, jak jsem s ním hrával?
Jasně.
Ale pak se podnikání rozjelo. Odcházel jsem v šest a vracel se až večer.
Já byla doma dřív a nepomohlo to.
Tys byla dobrá máma.
Jsi dobrá máma.
Možná jsem se mu měl trochu víc věnovat.
Ale byl ve svým pokoji, ne?
-Tak jsme si mysleli, že je v bezpečí. -Jo.
Že jsme si to mysleli?
Co by se mu tam mohlo stát?
Myslel jsem, že to děláme správně.
Byla jsem dobrá máma.
Byla.
Jsem dobrá máma.
Jsi dobrej táta, skvělej táta.
To my jsme ho stvořili.
Když táta stvořil mě…
Jak je to možný?
Pojď sem.
Neměli jsme tušení, co se chystá udělat.
A proto chtěl, abys tam byl s ním. Věděl, že tomu neuvěříš. Myslel, že ho ochráníš.
Já jsem ho měl ochránit?
Nemohls.
Co když jsem ho mohl ochránit?
Ne.
Šlo něco udělat, nebo…
Asi by bylo fér…
si připustit, že jsme měli udělat víc.
Asi je v pořádku si tohle myslet, ne?
Pořád vidím toho prcka.
Bez starostí.
Jak visí na prolízačce.
Co si kreslí si v kuchyni.
Příšerky.
A jí zmrzku.
A je od ní celej upatlanej, že jo? Celej úplně upatlanej.
Ty tvářičky.
Jako by to bylo včera.
Bylo.
Oh.
Opakoval to pořád dokola.
Pořád říkal: "Já to nebyl."
"Tati, já to nebyl."
Já mu věřil.
A pak jsem viděl záznam.
Jak to?
Kéž bys tam byla ty.
Měl si vybrat tebe. Ty bys to zvládla.
Ne.
Jo, zvládla.
Ne.
Líp než já.
Jste v pořádku?
Jo. A ty, zlato?
Jo.
Nový šaty?
-Oh… -Sluší ti.
-Jo. -Ne, nejsou nový.
Možná je jen…
možná je nosím jinak.
Dyť to znáte, jde jen o kombinace. Mluvím o tom pořád.
Kombinace jsou všechno.
Jenom…
mě napadlo si něco hezkýho oblíct.
Když máš narozky, tati.
To je to triko od mámy?
Jo.
Hezký.
To bych se měla taky vymódit.
Ne.
V tomhle vypadáš krásně.
Nezlob se, Liso.
-Ti kluci, ta záležitost s dodávkou a tak. -Ta dodávka…
to je dobrý.
Ta barva vypadá hůř, ale zas to nejde přečíst.
Nechám ji přelakovat.
Byli to oni?
Jo, znáš je?
Jo, ehm…
-Čuráci, na rovinu. -Hele, slušně.
Promiň.
Dělali ti nějaký potíže?
Tati, já…
všichni mi dělají potíže.
Jamieho sestra.
Ale zůstanem.
Nechci jinam. Nemůžeme.
-Ale můžeme. -Ne, mami.
Mami,
když to uděláme,
chvíli to bude lepší,
ale pak se někdo něco dozví
a pak to to něco… to něco strašně zveličí a…
A bude ještě hůř.
Hlavně…
Je to Jamie.
Jamie je náš.
Že jo?
Co nechat to kino na jindy?
Jo, jo. Jasně.
Souhlas. Můžeme se koukat tady.
Jo.
-Jo. -Dobrej nápad.
Třeba tu najdeme i popcorn.
Jo, popcorn máme.
Jo.
Objednáme jídlo.
Jo.
-Jo. -Oh, prosím.
-Krevetový křupky pro všechny. -Krevetový křupky pro všechny.
-Jo. -Dáme si tu snídani?
-Dáme. -Trochu pozdní snídani.
Jo.
Jdeme.
Tomu jelitu už brzo narostou nohy a odpochoduje.
Ehm… prostřu stůl.
Díky.
Pomůžu ti.
Vůbec se nepřibližuj, oslavenče.
Jak jsme stvořili ji?
Stejně jako jeho.
Tohle?
To vytáhni taky.
Už se těšíš, co? To se nedivím.
Odpusť, synku.
Měl jsem se víc snažit.