‫- הספרייה העירונית‬ ‫של טוקיו, שלוחת אריסוגאווה -‬
‫- ינואר 1979 -‬
‫בוקר טוב.‬
‫את מקדימה כמו תמיד, גברת טאקזאווה.‬
‫שלום, אחות. זאת אני.‬
‫טאקיקו.‬
‫כן.‬
‫אני מניחה שזה בסדר.‬
‫תקשיבי.‬
‫אנחנו צריכות לדבר.‬
‫לא מדובר במשהו מטופש כזה.‬
‫מה את מקשקשת?‬
‫נישואים זה לא עניין מטופש.‬ ‫ברור לך בת כמה את?‬
‫מה? זאת סאקיקו?‬
‫זאת טאקיקו.‬
‫לאישה מעל גיל 30 יש רק מכשולים, את יודעת.‬
‫הגיע הזמן שאת...‬ ‫-כבר אמרתי לך. לא מדובר בזה.‬
‫אז במה מדובר? תגידי לי כבר.‬
‫זאת שעה מוקדמת קצת למריבה בין אחיות.‬
‫הלו?‬
‫במה מדובר?‬ ‫-כל ארבעתנו צריכות להיות שם.‬
‫אני צריך כסף לספר לימוד.‬ ‫-אני אגיד לך אז.‬
‫איזה ספר?‬ ‫-"סיפורים מתקדמים לכתיבה מחדש."‬
‫אני לא טובה באנגלית. תגיד את זה ביפנית.‬
‫- אבא -‬
‫לא קנית אותו כבר?‬
‫זה היה "סיפורים בסיסיים לכתיבה מחדש".‬
‫תגיד את זה ביפנית!‬
‫היית צריך להגיד לנו אתמול בערב.‬
‫אתה באמת זקוק לו?‬
‫כן.‬
‫תביא קבלה, בסדר?‬
‫בטח.‬
‫טוב, קח.‬
‫לפחות תגיד מתי אתה חוזר!‬
‫זזנו!‬ ‫-יוקו, החצאית הזאת קצרה מדי!‬
‫היא הכי ארוכה שיש לי.‬
‫אני מצטערת. אז מה קורה?‬
‫אנחנו אחיות, אבל זה לא אומר‬ ‫שמותר לך לתת לי לחכות על הקו.‬
‫אמרתי "סליחה", נכון?‬
‫וזה משהו גדול מדי בשביל סתם "מה קורה?"‬
‫תראי, את התקשרת ברגע הכי עמוס ביום!‬
‫כולנו נבוא אלייך הערב. אספר לך אז.‬
‫אני אתקשר לטסונאקו ולסאקיקו.‬
‫ואוכל ארוחת ערב לפני שאבוא.‬
‫למה שתאכלי בחוץ כשאני...‬
‫איזו אחות קטנה זאת...‬
‫היא חייבת להפסיק לעבוד בספרייה.‬
‫למה שהיא לא תהיה עובדת ציבור?‬ ‫זה מלחיץ פחות מאשר לעבוד במכירות.‬
‫היא לא יכולה‬ ‫להמשיך ככה לנצח. בסופו של דבר...‬
‫אז שתמצא תעסוקה לכל החיים כעקרת בית?‬
‫כך תהיה לה קביעות, לפחות.‬
‫לא יפה להגיד את זה ככה.‬
‫גם טסונאקו תבוא?‬
‫זאת התראה קצרה מאוד, אז אי אפשר לדעת.‬
‫יש לך ישיבה?‬
‫את הולכת לאיקגאמי היום, נכון?‬
‫חשבון החיסכון הסודי של אימא שלי נפתח.‬
‫היא השתמשה בכתובת שלנו.‬
‫למה היא לא משתמשת בשלהם?‬
‫היא חושבת שאבא יהפוך לשאנן‬ ‫אם ידע על זה. היא לא רוצה שיפרוש עדיין.‬
‫לגברים קשה בכל גיל.‬
‫לא כמו לנשים.‬
‫תמסרי דרישת שלום לאבא שלך?‬ ‫-רק לאבא שלי?‬
‫אני לא מקריא את "מומוטארו"‬ ‫ולא חייב לומר, "גבר זקן ואשתו".‬
‫שיהיה לך יום נעים!‬ ‫-כן.‬
‫- אשורה: ארבע אחיות -‬
‫הגעתי הביתה.‬
‫ברוך שובך.‬
‫גברת, אמנית האיקבנה נמצאת פה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫לקח להם שעתיים לעבוד על השיער שלי.‬
‫אני נשבעת לך,‬ ‫הלשונות שלהם עבדו יותר מהידיים.‬
‫הסידורים שלך מרשימים תמיד,‬ ‫אבל היום הם מרשימים במיוחד.‬
‫איך לומר את זה?‬
‫הפרחים נראים כמעט ארוטיים.‬
‫ממש לא.‬
‫המורה שלי תמיד אמרה שהסידורים שלי‬
‫שמרניים ומשעממים.‬
‫זה לא נכון.‬
‫למעשה, אני רואה בהם אישה עם קימונו פתוח.‬
‫אתה מסכים, יקירי?‬
‫תראי...‬
‫אני לא מבין בפרחים.‬
‫עבודה יפה.‬
‫בית מאסוקאווה.‬
‫כל כך נעים לשמוע ממך.‬
‫גברת מיטאמורה?‬
‫מחר. בשעה אחת.‬
‫המתיני, בבקשה.‬
‫גברתי המורה? אחותך נמצאת על הקו.‬
‫אני באה!‬
‫כבר אמרתי לך ש...‬ ‫-סיימתי לעבוד! אני זזה.‬
‫לא מדובר בנישואין.‬
‫אז במה מדובר?‬
‫אני אגיד לך כשניפגש.‬
‫גם לי יש חיים. את לא יכולה פשוט להתקשר ו...‬
‫השכר על החודש הזה.‬
‫באיזו שעה?‬
‫את לא יכולה לדרוש שאגיע בשמונה‬ ‫מבלי לדעת את לוח הזמנים שלי.‬
‫את כל כך אנוכית, טאקיקו!‬
‫אז אל תבואי. אני לא מכריחה אותך.‬
‫אבל לפחות הזמנתי אותך.‬
‫שלושתנו נמצא פתרון בעצמנו.‬ ‫-ברוכים הבאים!‬
‫רק אל תתלונני לי אחר כך.‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-ברוכים הבאה!‬
‫אני אקח אותך לשולחן שלך.‬
‫ראשית, אל תתקשרי אליי לעבודה.‬
‫המשמרת שלי מסתיימת בתשע הערב.‬
‫תגידי להם שאימא שלך חולה.‬
‫השתמשתי בתירוץ הזה בשבוע שעבר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫השגת את מה שביקשתי?‬
‫הנה מה שהשגתי.‬
‫הכול הסתדר?‬ ‫-כן. התוצאות לא מושלמות, אבל...‬
‫זה בעייתי בשבילך, נכון?‬
‫כן, זה בעייתי.‬
‫ברור שזה בעייתי.‬
‫אבל אני לא יכולה להתעלם מזה.‬
‫תודה על ההמתנה.‬
‫חשבון משותף, בבקשה.‬
‫בסדר גמור. תסלחו לי.‬
‫אני הזמנתי אמריקנו.‬
‫היא נתנה לך את ה...‬
‫זה חזק מדי.‬
‫לא!‬
‫אוי.‬
‫סליחה?‬
‫- תפוחי פוג'י -‬
‫זה מספיק טוב.‬
‫תסלח לי!‬ ‫-כן?‬
‫אני רוצה...‬ ‫-תפוחים?‬
‫ארבעה, בבקשה.‬ ‫-תודה רבה לך.‬
‫היה היו גבר זקן ואישה זקנה.‬
‫הגבר הזקן אסף ענפים בהרים‬
‫והזקנה כיבסה את בגדיהם בנהר.‬
‫בשעה שהזקנה כיבסה את הבגדים,‬ ‫חלף לידה אפרסק ענק שצף בנהר.‬
‫הוא התנועע על פני המים.‬
‫מעלה ומטה.‬
‫- קוטארו טאקזאווה -‬
‫זאת את.‬
‫תראה, זאת מאקיקו.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫אתם...‬ ‫-מה?‬
‫הזקן שחותך ענפים,‬
‫והזקנה שמכבסת בגדים.‬
‫מה כל כך מוזר בזה?‬
‫הלוואי שהייתי מביאה אפרסק.‬
‫זאת לא העונה של האפרסקים.‬
‫אימא, ראיתי תפוחים‬ ‫עם השם שלך, אז קניתי כמה.‬
‫מה?‬ ‫-את רואה?‬
‫אה! תפוחי פוג'י?‬
‫זה יפה מצידך.‬
‫את לא צריכה להביא‬ ‫להורים שלך מתנות יקרות כשאת מבקרת.‬
‫חוץ מזה, שנינו לא נוכל‬ ‫לאכול את כל התפוחים בעצמנו.‬
‫אני אעזור לכם.‬
‫קח תפוח, אבא.‬
‫לא, תודה. אני צריך ללכת בקרוב.‬
‫הוא עובד היום?‬ ‫-כן.‬
‫ימי שלישי וחמישים שמורים לזה.‬
‫אז הוא גבר שמרן?‬
‫סיימתי.‬
‫אימא, הבגדים האלה שלך, נכון?‬
‫אבא לא עשה את זה מעולם.‬
‫"היי! הבגדים שלך נפלו מהחבל!"‬
‫עכשיו הוא גם מתקין את תריסי הגשם.‬
‫אבא?‬ ‫-כן.‬
‫אולי הוא מתכונן לקראת העולם הבא?‬
‫הוא צריך לכפר על כל הצרות שעשה לך.‬
‫חסכנות...‬
‫ושנים של נדנוד...‬
‫זה לא ממש צרות.‬
‫אלה חיים די טובים בשביל אישה, אני מניחה.‬
‫בכל אופן, מה תעשי בנוגע לכסף?‬
‫בבנק רוצים שהחשבון שלך יישאר פתוח.‬
‫הבנתי.‬
‫שמעת מטאקיקו?‬
‫לא. למה, קרה משהו?‬
‫היא אמרה שהיא צריכה לדבר איתנו.‬
‫אולי היא מצאה מישהו סוף סוף?‬
‫זה מה שחשבתי, אבל נראה שלא.‬
‫היי! מוכר הטופו נמצא בחוץ.‬
‫עדיין יש לנו טופו מאתמול בערב.‬
‫אה, נכון.‬
‫חכה!‬
‫הברשתי את המעיל השני שלך. החום.‬
‫זה בסדר.‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫בכל פעם שאני אומרת לו‬ ‫שאת מגיעה, הוא ממהר לחזור הביתה.‬
‫את מביאה לי מזל.‬
‫הפגישה שלי התבטלה.‬
‫אף פעם לא היו לך אחיות, טקאו,‬ ‫אז כשארבעתנו נמצאות כאן ביחד...‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-הנה.‬
‫זה היום של שבירת גושי האורז?‬ ‫-זה אמור לקרות ב...‬
‫ב-11 בחודש, לדעתי.‬
‫הוא רוצה שהכול יהיה כמו בילדותו.‬
‫כל הגברים רוצים את זה.‬
‫כשבעלי היה בחיים,‬
‫הוא תמיד הקפיד על קישוטים ומנהגים.‬
‫ולא היינו במעמד גבוה. זה היה ממש מעצבן.‬ ‫-אלה בטח זיכרונות נעימים, עכשיו כשהוא מת.‬
‫הכי טוב לטגן אורז בשמן עמוק עם מלח.‬
‫זה בדיוק מה שהוא רוצה.‬
‫אז אני אעזור!‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫אני אפתח לה.‬
‫המארגנת מגיעה אחרונה.‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫זה ממש קשה.‬
‫אלה גושי אורז?‬
‫תגידו, הסדקים האלה מזכירים לכן משהו?‬
‫רגע.‬
‫העקבים של אימא!‬
‫נכון מאוד! הוצאת לי את המילים מהפה!‬
‫הקווים האלה...‬
‫הוא אמור להתחיל להיסדק.‬ ‫-הוא נראה מוכן.‬
‫אני עדיין זוכרת את הצליל שנשמע‬ ‫כשאימא הייתה מורידה את הגרביים.‬
‫לפני שהלכה לישון, נכון?‬
‫היא הייתה מכבה את האור ו...‬
‫הם היו נתפסים לה בעקבים ועושים צליל מוזר.‬
‫למה העקבים שלה‬ ‫היו כל כך מחוספסים? בעיות בעור?‬
‫היו לה חיים קשים. לפעמים לא היה מה לאכול.‬
‫זה היה מייד אחרי המלחמה.‬
‫היא דאגה שלבעלה ולילדים‬ ‫יהיה אוכל, אבל בעצמה אכלה רק דייסה.‬
‫גם הידיים שלה‬ ‫היו מחוספסות, בגלל העבודה במטבח.‬
‫את זוכרת את המשחה השחורה שהיא מרחה?‬
‫כן!‬
‫היא הייתה מחממת אותה‬ ‫מעל לאש ואז מורחת על העור שלה.‬
‫זה עשה קול פצפוץ‬ ‫והריח היה נורא. וגם היה המון עשן!‬
‫זה באמת מחזיר אותי לאחור בזמן.‬
‫אני לא הייתי יכולה לסבול את זה.‬
‫תיזהר שלא תיכווה בלשון!‬
‫אולי זאת סאקיקו?‬ ‫-אני אפתח לה.‬
‫טאקיקו, איך עשית לי את זה?‬ ‫-היא מדברת בשם כולנו.‬
‫באמת היית חייבת להתקשר אליה?‬
‫אחרת היא הייתה כועסת.‬ ‫-שלא כמוכן...‬
‫יש לי עבודה קשה!‬
‫קודם תשטפי ידיים.‬
‫בשבוע שעבר הודעתי בעבודה שלאבא‬ ‫יש דלקת בתוספתן. השבוע זה הגב של אימא.‬
‫בשבוע הבא אגיד‬ ‫שלשלושתכן הייתה תאונת דרכים.‬
‫זה ממש מפחיד!‬
‫זה לא קורה בכל שבוע, אז זה לא כל כך נורא,‬
‫אבל הבוס שלי בקטע ואני חייב לשתף פעולה.‬
‫הוא אמר שנמאס לו לסיים אחרון תמיד,‬
‫אז קניתי את הדברים האלה בדואר‬ ‫ועכשיו הם פשוט יושבים שם.‬
‫הם מפריעים לי לנקות.‬
‫אני משתמש בהם כשאת לא מסתכלת.‬
‫מאסאקי השאיר כמה כאלה גם בבית שלי.‬ ‫אף אחד לא משתמש בהם, אבל...‬
‫אלה שעושים איתם ככה. או ככה.‬
‫וגם...‬
‫זה בקשר לאבא.‬
‫יש לו מישהי.‬
‫מה, אישה?‬
‫למה שזה יהיה גבר?‬
‫אולי הוא תומך בסטודנטית, או משהו כזה.‬
‫את כל כך נאיבית.‬
‫את בטוחה? הייתי מאמינה בזה‬ ‫על מישהו אחר, אבל אבא שלנו?‬
‫הוא טמבל זקן‬ ‫שלא מסוגל אפילו לעשות קניות בעצמו.‬
‫איך ייתכן שתהיה לו מישהי?‬
‫כי נשים לא צריך לקנות בחנות.‬
‫זאת בדיחה טובה.‬
‫אבא שלכן, עם פילגש...‬
‫תראו מי שמדבר.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫פתאום נכנסת למגננה?‬ ‫אולי נגעתי בנקודה רגישה?‬
‫אל תוציאי את זה עליי, טוב?‬
‫אבא כבר בטח בן 70. זה לא ייתכן.‬
‫בנוסף, מאיפה יהיה לו כסף לזה?‬
‫הוא עובד בימי שלישי וחמישי, נכון?‬
‫העובדים לשעבר שלו‬ ‫ריחמו עליו. הוא מנהל בשם בלבד.‬
‫מה יכול מישהו‬ ‫ששמורים לו יומיים בשבוע לעשות?‬
‫שמורים?‬
‫זאת בדיחה על כך שאבא הוא שמרן.‬
‫אדם שמרן שימי שלישי וחמישי שמורים לו.‬
‫אהבתי.‬
‫ראיתי אותו בעצמי.‬
‫לפני חודש.‬
‫הלכתי לבקר חברה שגרה ליד סנזוקואיקה.‬
‫שלושתם היו בדרך הביתה.‬
‫הם היו שלושה?‬
‫הוא אמר, "אבא, תזדרז".‬
‫זה בטח היה מישהו אחר.‬
‫שכרתי חוקר.‬
‫בלש פרטי?‬
‫לאישה קוראים טומוקו טסוצ'יה. היא בת 40.‬
‫הילד לומד בכיתה ב'.‬
‫לאבא יש שם דירה שכורה‬ ‫והוא מגיע אליה בכל שלישי וחמישי.‬
‫אז הוא לא הולך לעבודה?‬
‫הוא עובר בעבודה ואז הולך אליה.‬
‫ואתן קוראות לו שמרן?‬ ‫הוא משקר לאימא כבר עשר שנים.‬
‫יש לך הוכחה?‬
‫מה? אל תגידי לי שזה דוח ממרשם האוכלוסין.‬
‫אלו תמונות של שלושתם.‬
‫אני לא רוצה לראות!‬
‫מאקיקו!‬ ‫-מאקיקו!‬
‫אסור לכן להסתכל! זאת תיבת פנדורה!‬ ‫אם תסתכלו פנימה, זה יהיה אמיתי!‬
‫אבל זה אמיתי!‬ ‫-אתה מסכים איתי, נכון?‬
‫אסור לנו להסתכל, נכון?‬ ‫-זה...‬
‫מעורב בזה ילד, אז אולי יש לנו...‬
‫יש לנו אח.‬
‫האח הראשון, מה?‬ ‫-אז אני כבר לא התינוקת?‬
‫כלומר שאנחנו חמישה?‬
‫אולי כדאי...‬
‫מה?‬ ‫-את בסדר?‬
‫נסברה לי סן תותבת.‬
‫מה יש לך?‬
‫גועל נפש.‬
‫רגע. יש לך שיניים תותבות, טסונאקו?‬
‫כל ארבע הסיניים הקדמיות. אל תסתכלו, טוב?‬
‫זה בגלל האורז המטוגן.‬
‫את זאת שהיה לה‬ ‫קטע נוסטלגי על העקבים של אימא!‬
‫לא מדברים על עקבים בזמן האוכל!‬ ‫-איך אפשר לאכול עכשיו בכלל?‬
‫דילגתי על ארוחת הערב כדי שלא תחכו לי‬ ‫הרבה זמן. תרשו לי לאכול את זה, לפחות.‬
‫מספיק, בנות. אל תריבו.‬
‫הבעיה עם הילד...‬
‫את נשמעת כמו צמיג עם חור!‬
‫כי שורף לי בסן!‬
‫אי אפשר לדבר ברצינות ככה.‬ ‫-זה לא מצחיק!‬
‫היא סודקת.‬ ‫-נכון, אבל את נשמעת מגוחכת!‬
‫יש לך מסכה?‬
‫מה?‬ ‫-מסכה.‬
‫מסכה? יש לנו מסכות חדשות?‬
‫גם יסנה זה בסדר.‬
‫למי אכפת ממסכות? מה עם הילד?‬
‫גם יסנה זה בסדר. רק תחליפי את הילד.‬
‫לא את הילד. את הבד. מהסד הפנימי.‬
‫את הבד!‬ ‫-אחות!‬
‫את כזאת...‬
‫מארקאנו יוצא למתקפה.‬ ‫הוא זז לאט יותר. אגרוף ימני!‬
‫תהיו רציניות.‬
‫זה לא הזמן לאבד שיניים‬ ‫או לצפות בקרב אגרוף טיפשי.‬
‫טיפשי? אגרוף זה ספורט אמיתי.‬
‫לא אכפת לכן? לאף אחת מכן?‬
‫לאבא יש פילגש!‬
‫תראי, אבא הוא בחור.‬
‫סה כל כך פתאומי. קסה לי להפנים את זה.‬
‫גיל 70 היום הוא כמו גיל 50 של פעם.‬
‫אולי אימא האכילה אותו טוב מדי.‬ ‫העור שלו בוהק ויפה.‬
‫צריך להאכיל אותם בזבל, כדי שלא יבגדו.‬
‫אני מעדיפה גברים שנראים טוב.‬
‫סאקיקו!‬ ‫-מה?‬
‫אל תגידי לי מה!‬
‫מה איתך, טאקיקו? זה היה די שפל.‬
‫איך בדיוק?‬
‫שילמתי על זה מכיסי. זה היה בשביל אימא...‬
‫זה החלק השפל. למה לא לעשות את זה ישירות?‬
‫ישירות עם מי?‬ ‫-עם אבא.‬
‫תראו, ברור סהוא לא יודה בזה.‬
‫אחרי הכול, הוא שמרן.‬
‫סאקיקו! את לא מרחמת על אימא?‬
‫היא עשתה בשבילו הכול‬ ‫ועכשיו הוא בגד בה, בגיל 65!‬
‫אבא הוא האסם במה שקרה.‬
‫בחיים לא חשבתי שהוא יעשה משהו כזה.‬
‫אני לא אסלח לו!‬
‫אני אכריח את אבא‬ ‫לנטוש אותה, או לוותר על אימא.‬
‫האישה האחרת היא זאת שצריכה לוותר.‬
‫נכון? זו דרכו של עולם.‬
‫אני מניח שזה נכון.‬
‫סה טבע הדברים.‬ ‫-מה?‬
‫טבע הדברים!‬
‫כך או כך, בשביל אימא...‬
‫זה אמיתי, טאקיקו?‬
‫את אומרת שזה בשביל אימא,‬ ‫אבל אני בטוחה שזה בשבילך.‬
‫סליחה?‬ ‫-זאת הדרך שלך לפרוק לחץ.‬
‫את עובדת בעבודה משעממת, אין לך גבר...‬
‫אני בטוחה שאת מתוסכלת.‬ ‫-איך את מעיזה?‬
‫זה עניין שבין בעל לאישה.‬
‫אין לנו זכות להתערב בו.‬
‫ראשית, אם הוא פוזל הצידה,‬ ‫זה גם באשמתה של אימא.‬
‫היא יודעת איך לנהל בית,‬ ‫אבל היא מרובעת מדי. אין משיכה מינית.‬
‫את מגזימה.‬ ‫-ככה זה אצל בחורים.‬
‫תפסיקי לקרוא להם ככה.‬ ‫-אז איך לקרוא להם?‬
‫גברים.‬
‫סאקיקו!‬
‫תשמרי את המחשבות המלוכלכות שלך ל...‬ ‫-את זאת שיש לה מחשבות מלוכלכות.‬
‫את לבושה ברישול ולא מתאפרת,‬ ‫אבל כבר מתה להשיג לעצמך גבר.‬
‫אל תנצלי אחרים‬ ‫בשביל להתמודד עם הייאוש שלך.‬
‫סאקיקו! חתיכת...‬
‫נמאס לי מהפה הגדול שלך!‬
‫תפסיקו! שתיכן!‬
‫בואי נדבר מחר, את ואני.‬ ‫-בסדר.‬
‫גושיקן תוקף ללא הרף!‬
‫מארקאנו מתנודד!‬
‫והוא פוגע!‬ ‫-זאת קומבינציה.‬
‫מכת הוו השמאלית גמרה אותו.‬
‫כך או כך...‬
‫אסור שאימא שלכן תשמע על זה.‬
‫נכון?‬
‫והוא מפסיד! גושיקן הופך‬ ‫למתאגרף היפני הראשון‬
‫שמגן על תוארו בהצלחה שבע פעמים!‬
‫מכת הוו השמאלית‬ ‫האחרונה של גושיקן הייתה אדירה!‬
‫השני נפל ישר מול הפינה שלו.‬
‫רגע. לא צפית בזה?‬
‫דווקא כן.‬
‫גושיקן צעיר ממני בשנתיים.‬
‫כן, אבל...‬
‫אתה יודע מה זה אומר, הידה.‬
‫איך אומרים?‬ ‫"כישרונות גדולים מתגלים בגיל מאוחר."‬
‫נמאס לי לחכות.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫חכה לי!‬
‫הידה! מה המצב?‬
‫הכי טוב בעולם!‬
‫קח!‬
‫קחי גם את.‬
‫תפיסה טובה!‬ ‫-חכה לי!‬
‫הוא מהיר מדי.‬
‫אשתי ואני נבוא לעודד אותו!‬
‫כדאי שתסגור מוקדם, או שתפספסו את הנוקאאוט!‬
‫בסדר!‬
‫אל תעשה דברים כאלה.‬
‫אנחנו נסתבך בצרות.‬
‫נכנס לך סבון לעיניים?‬
‫כן.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫זה כואב.‬
‫עוד טיפונת.‬
‫בסדר.‬
‫היי! תפסיק!‬
‫הן בטח נדנדו לך המון.‬ ‫-מה? לא.‬
‫נפגשת עם כל האחיות שלך, נכון?‬ ‫-הן דיברו על משהו אחר, שלא קשור בי.‬
‫אל תהיי כזאת צינית.‬
‫אני מקווה שבקרוב‬ ‫נוכל לעבור לדירה עם מקלחת.‬
‫כן, כשאני אנצח.‬
‫אחת, שתיים! אחת, שתיים!‬
‫אני לא...‬
‫אני לא אוהבת את זה!‬
‫ממש לא!‬
‫נראה לך שזה רציני?‬
‫הרומן של אבא שלי.‬
‫אתה רק רוטן כל הזמן.‬
‫הייתי צריכה לשטוף אותן אתמול בערב.‬
‫הבעיה היא הילד.‬
‫אחרת...‬
‫אז רומן ללא ילדים זה בסדר מבחינתך?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫כוונתי הייתה שאז המצב היה פשוט יותר.‬
‫אולי מוטב לחכות‬
‫ולתת לזמן לעשות את שלו.‬
‫הזמן לא הוגן.‬
‫אנשים אוהבים יותר את אלה שהם פוגשים‬ ‫בשלב מאוחר יותר בחייהם, בדרך כלל.‬
‫לפעמים משליכים דברים ישנים לפח.‬
‫היה היו איש זקן ואישה זקנה.‬
‫הזקן בגד באשתו בחשאי.‬
‫מהרומן נולד בן חמוד אחד.‬
‫- בית הספר לאיקבנה של טסונאקו מיטאמורה -‬
‫- משפחת מיטאמורה -‬
‫אני באה!‬
‫המשלוח כבר הגיע?‬
‫בחייך, תתנגב לפני שאתה יוצא מהאמבטיה.‬
‫כמה זה עולה?‬
‫אני יכולה לשלם בעצמי.‬
‫אבל קופסה גדולה עולה לפחות 2,000 ין.‬ ‫-אמרתי שאני אשלם.‬
‫זה בסדר. פשוט קחי את הכסף.‬
‫זהירות!‬
‫תניחי לי!‬
‫תעזבי אותי!‬
‫בואי כבר, לעזאזל!‬
‫אף פעם לא אהבת ריח של סיגריות.‬
‫זאת שכונה שקטה.‬
‫בבקשה, שתי תה.‬
‫אני רואה שיש לך שיניים תותבות חדשות.‬
‫טיפלתי בזה ישר על הבוקר.‬
‫מבין כולנו,‬
‫רק אני קיבלתי‬ ‫את השיניים הזוועתיות של אימא.‬
‫אבא עדיין לא הרוויח הרבה כשנולדתי,‬
‫אז אולי זה בגלל מה שאכלנו.‬
‫למה לא שאלת עדיין?‬
‫"מי היה האיש הזה?‬
‫"הוא נשוי? מתי את..."‬
‫אחות...‬
‫"את מתעסקת איתו מול לוח ההנצחה של בעלך?‬
‫"יש לך בן בגיל הנישואין..."‬
‫אחות!‬
‫"ועוד הייתה לך עזות המצב‬ ‫לומר שלא תסלחי לאבא? ומה איתך?"‬
‫למה את לא אומרת את זה?‬
‫אני מרגישה גרוע יותר‬ ‫כשאת רק יושבת שם בשקט.‬
‫למה את לא תוקפת אותי?‬ ‫קוראת לי בשמות וכל זה?‬
‫טקאו בוגד בי. לכן, כאישה וכאם,‬ ‫אני לא יכולה לסלוח לך על רומן עם גבר נשוי.‬
‫זה מה שאת רוצה שאגיד?‬
‫מאקיקו...‬
‫יש לי סוד אפל, אבל זה לא אומר‬ ‫שגם את צריכה להמציא לך סוד כזה.‬
‫לא המצאתי שום דבר.‬
‫יש לך הוכחה?‬
‫בניגוד לטאקיקו,‬ ‫אף פעם לא ניסיתי לוודא את זה.‬
‫זה גם עולה הרבה כסף.‬
‫זה יעשה לנו עוד קמטים.‬
‫מה שאת לא יודעת לא מכאיב לך.‬ ‫-גם אימא אומרת את זה.‬
‫לכן...‬
‫אני רוצה לטפל בעניין הזה לפני שאימא תגלה.‬
‫באיזה עניין? העניין עם אבא?‬
‫ביקשתי מטקאו לטפל בעניין של אבא.‬
‫עם ה...‬
‫כן.‬
‫אנחנו נשכנע את הפילגש לעזוב.‬ ‫-איך בדיוק?‬
‫עם כסף, אלא מה?‬
‫בסדר.‬
‫אני אשלם חצי.‬
‫סגרנו.‬
‫תגידי...‬
‫את רעבה?‬
‫מאוד.‬
‫השיניים שלך נראות נפלא.‬
‫עשרים אלף ין לכל שן.‬
‫רופא השיניים אמר לי‬ ‫שאחיו הצעיר הוא רופא עיניים.‬
‫אני מניחה שהאח הבא בתור‬ ‫הוא רופא אף-אוזן-גרון.‬
‫בחייך...‬
‫טיפשונת.‬
‫הוא גורם לך לצחוק ואז עוקר אותן!‬
‫זה לא הרבה, אבל...‬
‫אז מי מכם שילם בסוף?‬
‫הוא שילם?‬
‫מאקיקו...‬
‫תראי איזה בלגן.‬
‫איך זה קרה?‬
‫תודה על הארוחה.‬
‫"קחי 500,000 ין ותעזבי אותו."‬ ‫זה לא יותר מדי פשוט?‬
‫זה כל מה שחסכתי בסוד.‬
‫אם אצטרך, אני אחזיק לה את היד‬ ‫ואתחנן בפניה שתחשוב על אימי בת ה-65.‬
‫את רצינית?‬
‫אני אפילו אלבש תחתונים חדשים, בשביל המזל.‬
‫את נשמעת כמו חבר ביאקוזה לפני פשיטה.‬
‫אני רוצה אורז חום.‬
‫וסלט. עם הרבה חסה.‬
‫וגם דג טרוטנית.‬
‫ממין נקבה, עם ביצים.‬ ‫-ברור.‬
‫אימא?‬
‫אימא.‬
‫אני רוצה שהדגים יהיו ממין נקבה.‬
‫וגם חביתה מגולגלת.‬
‫תסתכלי.‬
‫"חילזון, חילזון,‬
‫"צא מהשריון‬
‫"היכן, היכן‬
‫"מסתתר ראשך?‬
‫"חשוף את קרניך‬
‫"חשוף את חניתותיך‬
‫"חשוף את ראשך"‬
‫הלו? בית טאקזאווה.‬
‫אה, סאקיקו.‬
‫מה שלומך, יקירתי?‬
‫נהדר.‬
‫אימא, יש לי משהו לספר לך.‬
‫אבל את חייבת להבטיח‬ ‫לשמור את זה בסוד מאבא ומהאחיות שלי.‬
‫מה כבר יכול להיות הסוד?‬
‫אין לי מושג. היא אמרה שתספר לי בדירה.‬
‫בדירה? של סאקיקו?‬
‫היא הכריחה אותי להבטיח‬ ‫לא לספר לכן ולאבא שלכן.‬
‫אבל אני מודאגת קצת, אז אתן לך את הכתובת.‬
‫הלו?‬
‫זה אמור להיות פה.‬
‫השם הזה מופיע על חצי מהבתים המשותפים ביפן.‬
‫לכן חיוני שהכתובת תהיה מדויקת!‬
‫את בטוחה שרשמת אותה נכון?‬
‫כן, אני בטוחה.‬
‫אולי מספר הגוש לא נכון?‬
‫לא, זה...‬ ‫-תראי איזה יופי. קמליה.‬
‫כן.‬
‫זה בית מרחץ?‬
‫את זוכרת שנפלת בבית מרחץ?‬
‫ונחתכתי כאן.‬ ‫-נכון! עדיין יש לך צלקת.‬
‫אם לא נגיע לשם בקרוב,‬ ‫היא בטח תגלה לה את הסוד שלנו.‬
‫היא תמיד חייבת להיות שונה מאיתנו.‬ ‫-נכון.‬
‫תראי, הם שותים חלב.‬
‫תמיד טוב לשתות חלב אחרי שעושים אמבטיה.‬ ‫-נכון?‬
‫בטח ראיתי אותך בטלוויזיה,‬
‫אבל קשה לי להבדיל‬ ‫בין ספורטאי אחד לשני, לצערי.‬
‫הוא לא הופיע בטלוויזיה.‬
‫עדיין לא.‬
‫מה, באמת?‬
‫לא כואב לך כשנותנים לך אגרוף?‬
‫יש מקומות שכן.‬
‫אם מקבלים מכה בכבד...‬
‫כבד?‬
‫ביפנית זה "קאנזו".‬
‫אה, הכבד.‬
‫אבל אם מקבלים מכה‬ ‫במקום רגיש, נופלים ישר על המקום.‬
‫באמת?‬
‫חשבתי שאסור להרביץ שם.‬
‫אימא, הוא התכוון לסנטר!‬
‫הסנטר?‬ ‫-כן, הסנטר.‬
‫אוי ואבוי...‬
‫אני מתכוונת לחכות עד שהוא יהיה האלוף,‬
‫אבל חשוב לי שתדעי לפני כן, אימא.‬
‫מר ג'ינאי, השארת את פח האשפה שלך בחוץ!‬
‫לא עכשיו. אנחנו באמצע שיחה חשובה.‬
‫למי אכפת מפח האשפה המחורבן?‬
‫מר ג'ינאי!‬
‫אני באה!‬
‫- דירות אסאהיסו -‬
‫הכתובת בטח שגויה.‬
‫רגע, הנה בית משותף.‬
‫תראי!‬ ‫-את צודקת.‬
‫אחות?‬
‫מה אתן עושות פה?‬
‫איפה אימא?‬
‫היא כאן.‬
‫סיפרת לה?‬
‫הסכמנו שנטפל בזה בלי לספר לאימא.‬
‫בחייכן, אין מצב שאני אספר לה את זה.‬
‫אני דיברתי איתה‬
‫רק על החבר שלי.‬
‫החבר שלך?‬ ‫-חבר?‬
‫המתאגרף העצלן שאני גרה איתו.‬
‫את מתכוונת לזה?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא מקצוע רציני.‬
‫למה לא שחקן בייסבול,‬ ‫או גולף? העיקר שלא מתאגרף.‬
‫רגע, בגלל זה צפית‬ ‫במה ששודר בטלוויזיה אתמול בערב?‬
‫מה אימא אמרה?‬
‫היא הייתה מופתעת.‬ ‫-ברור!‬
‫"יש בזה עתיד? איך תסתדרו?‬
‫"מה אם הוא ייפצע? אתם תתחתנו?"‬
‫יש לה המון שאלות.‬
‫אבל אתן מכירות את אימא. מולו היא...‬
‫אל תהיי בת לא טובה.‬
‫זה לא הזמן המתאים.‬
‫אם תדאיגי את אימא עכשיו, הסבל שלה יוכפל!‬
‫באמת? לדעתי אני בת טובה.‬ ‫-סאקיקו, את...‬
‫רציתי לתת לה סיבה חדשה לדאגה.‬
‫ככה, אם היא תגלה על אבא,‬
‫היא לא תהיה שקועה רק בזה.‬
‫לכו הביתה.‬
‫אמרתי לאימא שאני רוצה‬ ‫שהיא תהיה הראשונה שתדע.‬
‫אם גם אתן תהיו פה, זה כבר לא יהיה מיוחד.‬
‫איך את יכולה לומר את זה?‬ ‫-לכו הביתה!‬
‫לכו.‬
‫אפשר רק כוס תה?‬ ‫-לא היה קל למצוא את המקום הזה!‬
‫לכו כבר.‬ ‫-רק כוס תה אחת.‬
‫להתראות! תשמרו על עצמכן!‬
‫כוס תה אחת!‬
‫אין טעם.‬ ‫-נכון.‬
‫את מרביצה די חזק. התרשמתי.‬
‫היא צוחקת.‬
‫כן.‬
‫לילה טוב.‬
‫היי!‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫מכה נהדרת!‬
‫ישר בכבד!‬ ‫-ועוד כשהאור דולק!‬
‫תישאר שם!‬
‫תקשיב לי!‬
‫"אני צריך להתאפק עד שאזכה בתואר.‬
‫"אם אשכב עם אישה,‬ ‫אני אתרכך. כולם יראו את זה."‬
‫מי אמר את זה?‬
‫אני.‬
‫זה הייתי אני.‬ ‫-נכון? אלו המילים שאמרת.‬
‫אז...‬
‫יש סדר עדיפויות.‬
‫ראשית אתה צריך להשיג את האליפות.‬
‫בסדר.‬
‫יופי. לילה טוב.‬
‫ותחליף בגדים לפני שתלך לישון.‬
‫אני יודע, טוב?‬
‫זה כואב!‬
‫אני טקאו סאטומי. דיברנו בטלפון.‬
‫תודה שעזרת לגיסתי.‬
‫על לא דבר. תודה שפנית אליי.‬
‫אז אתה רווק?‬
‫מה?‬ ‫-אני רואה שהצווארון שלך לא מגוהץ.‬
‫אני...‬
‫תשמע.‬
‫גיסתי אמרה שהיית חביב מאוד כלפיה.‬
‫חשבתי שאולי התאהבת בה.‬
‫תסלחו לי.‬ ‫-קפה, בבקשה.‬
‫מייד.‬
‫אז רציתי לגשש.‬
‫מי מאיתנו הוא הבלש?‬
‫בכל אופן...‬
‫בקשר לחמי.‬
‫אולי פשוט נגיד שהכול היה טעות?‬
‫שזה לא קרה מעולם?‬
‫תראה, התצלומים מטושטשים.‬
‫נגיד שטעית בזיהוי.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-למה?‬
‫זה לא מקצועי ולא אתי.‬
‫מישהו באמת מפיק תועלת מידיעת האמת?‬
‫זה כמו לקחת אישה זקנה ש...‬ ‫-תסלחו לי.‬
‫שטיפסה 100 מדרגות ביחד עם בעלה,‬ ‫ולהפיל אותה במדרגה ה-98.‬
‫לבנות האלו תמיד היו תלונות,‬ ‫אבל הן חשו כבוד כלפי אביהן.‬
‫עכשיו הוא מעורר בהן גועל.‬
‫גועל? למה?‬
‫זה לא כאילו שהוא גנב משהו.‬
‫נשים רואות בגידה של גבר כגנבה.‬
‫כמעשה של אדם חסר מוסר.‬
‫טקאו. איך זה שאתה נמצא עם מר קאטסומאטה?‬
‫ואת? איך מצאת אותנו?‬
‫התקשרתי למשרדו של מר קאטסומאטה‬ ‫ואמרו לי היכן הוא נמצא.‬
‫אפשר לשבת?‬ ‫-כן.‬
‫רק ביקשתי ממנו טובה.‬
‫הוא לא מדבר הרבה,‬
‫אבל הוא ישר, אז תעסיק אותו אם אתה יכול.‬
‫דרך אגב, הדבר שדיברנו עליו הגיע?‬
‫כן.‬
‫זה ממרשם האוכלוסין!‬
‫הילד...‬
‫הוא לא של אבא.‬
‫הוא בן שמונה.‬
‫רשום כאן שאביו נקרא מינורו טאקאמיזאווה.‬
‫אם ידעת את זה, למה לא אמרת?‬
‫אולי אני רק הגיס, אבל אנחנו משפחה.‬
‫כי לא קיבלתי רשות מהלקוחה שלי.‬
‫אני מבין.‬
‫צדקת בקשר אליו.‬
‫אז אנחנו רק ארבע אחיות, בסופו של דבר.‬
‫אני רוצה לדבר איתך על משהו‬ ‫בזמן שהנשים לא בסביבה.‬
‫הייתה לי תחושה שהיום הזה יגיע.‬
‫אולי זה מקרה של עשן בלי אש?‬
‫אין עשן בלי אש.‬
‫נוכל לטייח את זה.‬
‫זה בסדר. רד מהעניין.‬
‫אדוני...‬
‫מה תעשה?‬
‫אני לא יכול לעשות שום דבר.‬
‫אני בישלתי את הדייסה הזאת.‬
‫אז תתנצל?‬
‫לא.‬
‫אתה לא תתנצל?‬
‫במקרה הזה, אין די בהתנצלות.‬
‫"הו, זעמי גואה!‬
‫"במי אנקום כעת, כשאהובי נמצא בזרועות אחרת?‬
‫"האם גופי יהפוך לכלי אין חפץ בו‬
‫"שמוטל כאן, על קרקעית הנהר?‬
‫"בשעה שאני מתקרבת‬
‫"אל שפת המים‬
‫"דמותי המשתקפת‬
‫"על פניהם הרוגעים‬
‫"הופכת‬
‫"לזו של נחש גדול!"‬
‫אין כמו מרק פירות הים של אימא שלכן.‬ ‫-גם הביצים טובות.‬
‫נכון.‬ ‫-איך היה תיאטרון הבובות?‬
‫זאת הייתה הפעם‬ ‫הראשונה שלי, אבל היה די מרגש.‬
‫כן, היה נהדר.‬ ‫-אני עדיין הכי אוהבת אמנות יפנית.‬
‫כשהפרצוף של הבובה נפתח...‬
‫כן, זה היה מטורף. "הו, הקנאה!"‬
‫איזה פחד.‬ ‫-הוא נראה בדיוק כמו הפרצוף של טאקיקו.‬
‫איך בדיוק?‬ ‫-מכל מיני סיבות.‬
‫תעבירי לי את רוטב הסויה.‬
‫הפרצוף שלי לא נפתח.‬ ‫-הנה!‬
‫זאת בדיוק ההבעה.‬
‫עכשיו יהיו לי סיוטים.‬
‫רוטב הסויה!‬ ‫-קחי את זה שכאן.‬
‫קח את הצדפה הזאת, אבא.‬ ‫היא נראית טעימה יותר.‬
‫היא לא קשה מדי? מה עם השיניים שלו?‬
‫נכון! לפני כמה ימים, השיניים התותבות‬ ‫של טסונאקו נשברו בגלל האורז המטוגן.‬
‫את כזאת טיפשה!‬
‫זה היה ממש מצחיק.‬
‫"הסן התותבת שלי נסברה."‬
‫אתה איום ונורא.‬
‫אבל היא תיקנה אותן כבר למחרת היום.‬
‫אולי היו לה תוכניות חשובות?‬
‫מפחיד, נכון?‬
‫אולי לא כדאי שאגיד את זה מול טקאו,‬
‫אבל מאקיקו היא הכי מאיימת במשפחה.‬
‫מה כל כך מאיים בה?‬
‫היא פוחדת מכלבים ומקרבות בחרב בטלוויזיה.‬
‫אם רק היית יודע, טקאו...‬ ‫-מה?‬
‫אם לא תיזהר, תחטוף סכין בגב.‬
‫בחייך...‬
‫אנחנו ביחד כבר כמעט 20 שנה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫פחות מההורים שלכן,‬
‫אבל נראה לי שאני כבר אמור‬ ‫להכיר את אשתי בשלב הזה. נכון?‬
‫אוי ואבוי. באמת כדאי שתיזהר, טקאו.‬
‫אחרת, ישר בגב!‬
‫"היא חיסלה אותי!"‬
‫אם אעשה את זה באמת, אני אדקור אותך בחזה.‬
‫רק פחדנים דוקרים בגב.‬
‫גם אני חושבת שמאקיקו היא הכי מאיימת.‬ ‫-נכון?‬
‫כשאנחנו אוכלות סושי ביחד,‬ ‫היא תמיד חוטפת את החלקים הטובים.‬
‫נכון! היא הולכת ישר על החתיכות היקרות!‬
‫נורא מצידכן לומר את זה.‬
‫"למרות קולה הנעים, הקוקייה ניזונה מלטאות."‬
‫אל תדבר על לטאות כשאני עומדת לאכול שרימפס!‬
‫קחי אותו את.‬ ‫-היא תמיד לוקחת את החלקים הכי טובים.‬
‫לי תמיד נשאר רק דיונון או תמנון.‬
‫למען האמת, כולן אוכלות מה שהן רוצות.‬
‫ברור שתגידי את זה, אימא.‬ ‫את תמיד לוקחת ביצה או צלופח יותר מכולם.‬
‫זה נכון.‬ ‫-מה, באמת?‬
‫"מה, באמת?"‬ ‫-אין על נשים, נכון?‬
‫נכון מאוד.‬
‫את רוצה את השרימפס?‬ ‫-לא, תודה. קחי אותו לעצמך.‬
‫נראה שאפילו בבית שלכם יש דלת פנימית קרועה.‬
‫ברור. אנחנו רק בני אדם.‬
‫נכון?‬
‫תראו, תנין.‬ ‫-תנין?‬
‫תפסיק כבר.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬