TOKIÓI FŐVÁROSI KÖNYVTÁR ARISUGAWA-FIÓK
1979. JANUÁR
Jó reggelt!
Korán, mint mindig, Takezawa kisasszony.
Halló, nővérem? Én vagyok az.
Takiko!
Igen.
Jól, azt hiszem.
Hogyan?
Figyelj!
Beszélnünk kell.
Semmi ilyen hülyeség.
Miről beszélsz?
A házasság nem hülyeség. Tudod, hány éves vagy?
Mi? Sakiko az?
Takiko.
Egy 30 feletti nő csak akadályokkal találja szemben magát.
- Ideje, hogy... - Mondtam. Nem erről van szó.
Akkor miről? Áruld már el!
Kicsit korán van még a testvérpárbajhoz.
Halló?
- Mi az? - Ha mind ott vagyunk.
- Kellene pénz egy tankönyvre. - Akkor elmondom.
- Milyen könyvre? - Történetek a szaporodásról.
Nem beszélek jól angolul. Mondd japánul!
APA
- Mi? - Azt nem vetted már meg korábban?
Az a Bevezető történetek a szaporodásról volt.
Mondd japánul!
Tegnap este kellett volna mondanod.
Tényleg kell?
Igen.
Kérem róla a bizonylatot, oké?
Persze.
Oké, tessék.
Legalább köszönjetek el!
- Indulunk! - És Yoko, túl rövid az a szoknya!
Ez a leghosszabb.
Bocsánat. Szóval mit mondtál?
Nem várathatsz meg, csak mert a húgod vagyok.
Bocsánatot kértem, nem?
Ez fontosabb, mint hogy „Mi újság?”
A legsűrűbb időszakban hívtál.
Ma este mind ott leszünk nálad. Majd akkor elmondom.
Felhívom Tsunakót és Sakikót.
És eszem, mielőtt megyek.
Miért eszel, mikor én...
Micsoda húgom van!
Ott kellene hagynia a könyvtárat.
Miért baj, ha valaki állami alkalmazott? Kevesebb stresszel jár.
Nem csinálhatja örökké. Végül...
Akkor legyen háztartásbeli élete végéig?
Az legalább stabil állás.
Ne mondd ezt!
Tsunako is jön?
Olyan hirtelen jött az egész. Ki tudja?
Megbeszélésed lesz?
Ma Ikegamiba mész, ugye?
Lejárt az anyám titkos megtakarítása.
A mi címünket használta.
Miért nem a sajátjukat?
Mert szerinte apa önelégült lenne, ha megtudná.
Még nem mehet nyugdíjba.
A férfiaknak minden korban nehéz.
Nem annyira, mint a nőknek.
Üdvözlöm az öregedet.
Csak őt?
Nem Momotarót szavalok. Nem kell mindkettőt említenem.
- Szép napot! - Köszönöm.
ASURA
Megjöttem.
Szia!
Kisasszony! Itt van az ikebanaművész.
- Tényleg? - Igen.
Két órába telt megcsinálni a hajam.
Esküszöm, a nyelvük többet jár, mint a kezük.
Mindig lenyűgözőek az összeállításaid. De ez ma különösen szép.
Hogy is mondjam?
Szinte már erotikusak a virágok.
Ugyan!
A tanárom mindig azt mondta,
hogy a munkáim ortodoxak és unalmasak.
Ez nem igaz.
Mintha egy nőt látnék nyitott kimonóval.
Nem értesz egyet, drágám?
Nos... nem annyira értek a virágokhoz.
Szép munka.
Masukawa lakás.
Milyen jó hallani ön felől!
- Mitamura kisasszony? - Holnap. Egy órakor.
Kérem, tartsa!
Sensei! A húgod keres telefonon.
Jövök!
- Mondtam... - Végeztem mára.
Nem a házasságról van szó.
Akkor mégis miről?
Személyesen elmondom.
Nekem is megvan a saját életem. Nem hívhatsz fel csak úgy, és...
Az e havi fizetés.
Mikor?
Nem követelheted, hogy nyolcra odamenjek. Dolgoznom kell.
Olyan önző vagy, Takiko!
Akkor ne gyere! Nem kényszerítelek rá.
De én legalább megkérdeztem.
- Jó napot! - De majd hárman megbeszéljük.
Úgyhogy később ne panaszkodj!
- Üdv! - Üdv!
Kérem, kövessen!
Nem is szabadna felhívnod a munkahelyemen.
Kilenckor végzek.
Mondd nekik, hogy beteg az anyád.
Ezt már múlt héten ellőttem.
Elnézést.
Jó napot!
Amit kértem...
Csak ennyi van.
Rendben ment?
Igen. Nem tökéletesen, de...
Hogyhogy?
Nem fogja felzaklatni?
Dehogynem.
Persze hogy fel fog.
De nem hunyhatok szemet fölötte.
Köszönöm a türelmet.
Számolhatod egyben.
Rendben. Elnézést!
Egy Americanót kértem.
Magának adta a...
Túl erős.
Jaj!
Sajnálom.
Elnézést!
FUJI ALMA
Ez jó lesz.
- Elnézést! - Igen?
- Vinnék... - Az almából?
- Négyet kérnék. - Köszönöm szépen.
Élt egyszer egy öregember és egy öregasszony.
Az öregember gallyakat gyűjtött a hegyekben,
míg az asszony a folyóban mosta a ruháikat.
Miközben a ruhákat mosta, egy hatalmas barack úszott le a folyón.
Csak hömpölygött.
TAKEZAWA KOTARO
- Mi az? - Te vagy az?
Csak nem Makiko van itt?
Mi olyan vicces?
- Ti ketten... - Mi az?
Az öregember ágakat vág,
az öregasszony meg mossa a ruhákat.
Mi olyan furcsa ebben?
Bárcsak hoztam volna egy barackot!
Nem is most érik a barack.
Anya, az almán a te neved volt. Hoztam párat.
- Micsoda? - Látod?
Te jó ég! Fuji alma?
Hát nem csodás?
Nem kell drága ajándék, ha meglátogatod a szüleidet.
Különben is, ketten meg sem tudunk enni ennyit.
Majd segítek.
- Igen? - Apa! Egyél egy almát!
Most nem. Nemsokára mennem kell.
- Dolgozik ma? - Igen.
Kedden és csütörtökön.
Elfoglalt ember, mi?
Ez is megvan.
Hé, az ott nem a te ruhád?
Korábban sosem csinált ilyesmit.
„Hé! Leestek a ruháid!”
A zsalukat is ő csinálja.
- Egyedül? - Igen.
A teremtőjével való találkozásra készül.
Kárpótolnia kell minden nehézségért, amit okozott.
A spórolás
és az állandó nyaggatás aligha számít nehézségnek.
Elég boldog élet ez egy nőnek.
Szóval mi a helyzet a pénzzel?
A bank szeretné megtartani a számládat.
Igen.
Hallottál valamit Takikóról?
Nem. Miért, történt valami?
Azt mondta, beszélnie kell velünk.
Talán talált végre magának valakit?
Én is ezt hittem, de úgy tűnik, nem.
Hé! Itt van a tofuárus.
Még van a tegnap estiből.
Jól van.
Jaj, várj!
A másik kabátodat poroltam le. A barnát.
Nem baj.
Korán végeztél.
Amikor mondom neki, hogy jössz, mindig hamarabb hazasiet.
Szerencsét hozol.
Lemondták a megbeszélésemet.
Nincsenek lánytestvéreid, Takao. Szóval, ha négyen vagyunk...
- Az meg mi? - Tessék.
Ma törjük össze a rizstortákat?
Azt hiszem... Jaj!
11-én kellene.
Csak fel akarja idézni a gyerekkorát.
Ez minden férfira igaz.
Amikor még élt a férjem,
mindig szigorúan kezelte a dekorációkat és a szokásokat.
Nem mintha jómódúak lennénk. Az agyamra ment vele.
Mára biztos megszépült az emlék.
A rizstorta olajban kisütve, sóval a legjobb.
Ő is úgy akarja.
Akkor segítek!
- Jaj! - Bocs, hogy késtem.
Beengedem.
- A szervező érkezik utoljára. - Ne viccelj!
Olyan nehéz!
Azok ott rizstorták?
Nem emlékeztet ez titeket valamire?
Várjunk!
Anya sarka!
Pontosan! A számból vetted ki a szót!
Ezek a vonalak itt.
- Mindjárt elkezd sülni. - Úgy tűnik, kész.
Még emlékszem a hangra, amikor anya levette a tabi zokniját.
Lefekvés előtt, ugye?
Lekapcsolta a lámpát, és...
Fura hangot adott ki, amikor a sarkához ért.
Miért volt olyan durva a sarka? Valami baj volt a bőrével?
Nehéz élete volt. Lehet, hogy nem volt mit ennie.
A háború után történt.
El kellett látnia a férjét és a gyerekeit. Miközben ő csak zabkását evett.
A kezei is durvák voltak a sok konyhai munkától.
Emlékszel arra a fekete kenőcsére?
Naná!
A szénsütő fölött melegítette, aztán a bőrére kente.
Sziszegett, és szörnyű szaga volt. És az a füst mellé!
Visszarepít az időben.
Sosem bírtam elviselni.
Hé, megégeted a nyelved!
Sakiko lehet az?
Beengedem.
- Utállak ezért, Takiko! - Mind itt vagyunk.
Muszáj volt idehívnod?
- Különben megsértődne. - Veletek ellentétben...
én keményen dolgozom!
Előbb moss kezet!
Múlt héten azt mondtam, apának vakbélgyulladása van.
Legközelebb nektek lesz autóbalesetetek.
- Hűha! - Ez ijesztő!
Ugyan! Nem minden héten. Rosszabbul hangzik, mint amilyen.
A főnökömnek bejön. Muszáj bevágódnom.
Azt mondta, elege van a vigaszdíjból,
ezért megrendeltem postán, és most csak porosodik ott.
Hogy takarítsak így?
Akkor használom, amikor nem látod.
Masaki nálam is hagyott párat. Senki sem használja, és...
Az ilyeneket. Vagy ezt.
És a...
Apáról van szó!
Van valakije.
Egy nő?
Miért lenne férfi?
Gondoltam, egy diákot támogat, vagy ilyesmi.
Olyan naiv vagy!
Biztos vagy benne?
Más férfiaknál elképzelhető, de apánál?
Egy szenilis öregember, aki még csak vásárolni sem tud magának.
Hogy lehetne egy nője?
De nőket nem lehet vásárolni, nem?
Ez jó volt.
Hogy szeretője legyen...
Pont te nevetsz ezen?
Ez meg mit jelentsen?
Nem kell rögtön védekezni.
Vagy fájó pontra tapintottam?
Ne rajtam vezesd le! Oké?
Apa már vagy 70 éves. Ugyan!
Amúgy is, honnan lenne rá pénze?
Kedden és csütörtökön dolgozik, ugye?
A régi beosztottjai megsajnálták. Már csak név szerint igazgató.
Mit tehetne az, akit visszafognak?
Visszafognak?
Szójáték a visszafogott személyiségre.
Visszafogott ember, akit heti kétszer visszafognak.
Nagyon jó!
Láttam őt.
Egy hónapja.
Egy barátomhoz mentem, aki Senzokuike közelében lakik.
Hazafelé tartottak hárman.
Hárman?
„Apa! Siess!”
Összetévesztetted valakivel.
Felfogadtam egy nyomozót.
Egy nyomozót?
A nőt Tomoko Tsuchiyának hívják. 40 éves.
A fiú másodikos.
Apa bérel ott egy lakást, és minden kedden és csütörtökön odamegy.
Nem dolgozni megy?
Beugrik, de aztán a nőhöz megy.
És „visszafogottnak” hívjátok? Tíz évig hazudott anyának.
Van bizonyítékod?
Mi? Ugye az nem egy családnyilvántartás?
Fotók hármukról.
Nem akarom látni!
- Makiko! - Makiko!
Nem nézheted meg. Pandóra szelencéje. Ha megnézed, igazzá válik.
De hiszen igaz!
Egyetértesz velem, ugye?
- Nem nézhetjük meg, ugye? - Ez...
Várjunk, egy gyerek is benne van. Lehet, hogy...
A testvérünk.
- Az első fiú? - Nem én vagyok a legfiatalabb?
Vagyis akkor öten vagyunk?
Nem kellene...
- Mi az? - Jól vagy?
Kitört a műfogam.
Mi bajod van?
Ez undorító!
Várjunk! Műfogaid vannak, Tsunako?
A négy első fogam. Ne nézz ide, jó?
A sült rizstorta hibája.
Hé! Te kezdtél nosztalgiázni anya sarkáról!
- Ne hozd szóba, amíg eszem! - Hogy tudsz ilyenkor enni?
Kihagytam a vacsit, hogy ne kelljen várni.
Hadd egyek!
Ugyan, lányok! Ne veszekedjetek!
A fobléma a gyevekkel.
Viccesen beszélsz!
Fáj, oké?
- A hangulat valahogy... - Nem vicces!
- Igava van. - Igen, de nevetségesen hangzik!
Van egy mafkod?
- Mi? - Maszkod.
Maszk?
Vannak újak?
Régi is jó.
Kit érdekel a maszk? Mi lesz a gyerekkel?
Jó lesz a régi. Cseréld ki a gyereket!
Micsoda?
Nem a gyereket. A gézt.
- A gézt! - Nővérem!
Jaj, te!
Marcano támad. Lelassít. Egy jobbegyenes!
Szedjétek össze magatokat!
Most nincs idő kitört fogakra meg egy hülye bokszmeccsre.
Hülye? Tudod, a boksz igazi sport.
Hé! Kicsit sem érdekel titeket?
Apának szeretője van!
Apa végül is egy férfi.
Hirtelen jött. El sem tudom képzelni.
Manapság a 70 az új 50.
Talán anya túl jól tartja. Gyönyörűen ragyog a bőre.
Gyorskajával kell etetni, hogy ne csaljon meg.
Nekem jobban tetszenek a férfias pasik.
- Sakiko! - Mi az?
Ne kérdezd ezt!
Mi van veled, Takiko? Elég sunyin viselkedsz.
Ezt hogy érted?
A saját pénzemből fizettem. Anya...
Pont ez benne a sunyi.
Miért nem vagy egyenes?
- Kivel? - Apával.
Nem mintha beismerné, ha megkérdezné őt.
Végül is elég visszafogott.
Sakiko! Nem sajnálod anyát?
Mindent megtett apáért, és most 65 évesen elárulták!
Az egész apa hibája.
Sosem gondoltam volna ezt róla.
Embertelen!
Ráveszem apát, hogy hagyja ott. Vagy őt, vagy anyát.
Ezt a másik nőt kellene otthagynia.
Igaz? Ez csak természetes.
Igen, azt hiszem.
Így működik a világ.
Micsoda?
Így működik a világ!
Akárhogy is, anya kedvéért...
Tényleg így gondolod, Takiko?
Hogyan?
Azt mondod, anya kedvéért, de fogadom, inkább a tiedért.
- Tessék? - Így vezeted le a gőzt.
Unalmas munka, egy pasi sincs láthatáron...
Biztosan frusztrált vagy.
Mit képzelsz?
Ez a férj és a feleség dolga.
Nincs jogunk felhajtást kelteni emiatt.
Különben is, részben anya a hibás, amiért félrekacsintott.
Jól vezeti a háztartást, de túl merev. Nincs benne semmi szexi.
- Ez azért túlzás. - A pasik ilyenek.
- Ne hívd így őket! - Akkor mégis hogyan?
Férfiak.
Sakiko.
Te meg a piszkos gondolataid...
Kinek piszkosak a gondolatai, ha nem neked?
Igénytelenül öltözködsz, smink nélkül, de mindenkinél jobban vágysz egy férfira.
Ne használj másokat a kétségbeesésed enyhítésére!
Sakiko! Te kis...
Elegem van belőled!
Hagyjátok abba! Mindketten!
- Beszéljünk holnap, te meg én. - Oké.
Gushiken durva támadása!
Marcano lábának annyi!
- Elkapta! - Két ütéssel.
A balhoroggal elintézte.
Bármi is van...
Az anyátok nem tudhat erről.
Igaz?
Kiütötte! Gushiken az első japán bokszoló, aki hetedszerre is megvédte a címét.
Király volt az az utolsó balhorog Gushikentől!
A másik fickó a saroknál esett össze.
Várj! Te nem nézted?
Dehogynem.
Gushiken két évvel fiatalabb nálam.
Igen, de tudod, ez mit jelent, Hide.
Úgy szól a mondás: „A nagy tehetségek későn érnek.”
Nem tudok tovább várni.
Ez meg mi?
Hé!
Várj meg!
Hide! Felkészültél?
Bízza csak rám!
Oké!
- Te is kapsz. - Hű!
- Szép elkapás! - Várj meg!
Túl gyors.
Szurkolni fogunk neki!
Zárjanak be korábban, vagy lemaradnak a KO-ról.
Úgy lesz!
Ne csináld ezt!
Még bajba kerülünk!
- Jaj! - A szemedbe ment?
- Igen. - Jól vagy?
Eléggé fáj.
Még egy kicsit.
Jól van.
Hé! Hagyd abba!
- Biztos nyaggattak. - Micsoda? Nem.
Nem hívtak a testvéreid?
Az egy másik történet. Nem érdekel.
Ne legyél cinikus!
Remélem, nemsokára átköltözünk egy lakásba, ahol zuhanyzó van.
Ha nyerek.
Egy-kettő!
Nem...
Nem akarom!
Nem!
Szerinted komoly?
Mi?
Az apám viszonya.
Folyton csak morogsz.
Tegnap este kellett volna elmosnom.
A gyerek jelent problémát.
Ha ő nem lenne...
A viszonnyal semmi gond, amíg nincs belőle gyerek?
Nem ezt mondtam.
Csak hogy anélkül egyszerűbb lenne.
Talán jobb, ha várunk,
hogy rendeződjenek a dolgok.
Az idő nem igazságos.
Az emberek erősebb érzelmeket táplálnak a későbbi szerelmük iránt.
A régebbi dolgokat pedig eldobják.
Élt egyszer egy öregember és egy öregasszony.
Az öregember titokban megcsalta az öregasszonyt.
A viszonyból született egy imádnivaló kisfiú.
MITAMURA TSUNAKO IKEBANAISKOLÁJA
MITAMURA LAKÁS
Jövök!
Máris itt van?
Nahát! Törölközz meg, mielőtt kilépsz a kádból!
Mennyibe kerül?
Én is ki tudom fizetni.
- Egy nagy doboz 2000 jenbe is kerülhet. - Nem baj.
Ne aggódj! Vedd csak el! Gyerünk!
Vigyázat!
Hagyjál békén!
Engedj el!
Gyere már, az istenit!
Sosem szeretted a cigaretta szagát.
Csendes környék, ugye?
Igyál egy kis teát!
Látom, megcsináltattad a fogad.
Az volt az első dolgom reggel.
Mindannyiunk közül
csak én örököltem anya rossz fogait.
Apa fizetése alacsony volt, amikor születtem,
szóval talán az étrend miatt van.
Nem kérdezed meg?
„Ki volt az a fickó?
Házas? Mióta...”
Nővérem.
„Megcsalod a férjed valaki mással?
Van egy házasodó korú fiad...”
Nővérem!
„Embertelennek nevezted apát! És te mi vagy?”
Miért nem mondod ezt?
Azzal, hogy csendben ülsz, csak még rosszabbul érzem magam.
Miért nem mondasz semmit? Hívj, aminek csak akarsz!
Takao is megcsal engem. Feleségként és anyaként nem bocsáthatok meg neked.
Ennyi elég?
Makiko...
Csak mert nekem van egy mocskos kis titkom,
neked nem kell kitalálnod egyet.
Nem találtam ki.
Van rá bizonyítékod?
Takikóval ellentétben engem sosem érdekelt a kutakodás.
Az áráról nem is beszélve.
Máris érzem a ráncokat.
- Amiről nem tudsz, az nem fáj. - Anya is ezt mondja.
Pont ezért
akarom helyrehozni a dolgot, mielőtt megtudja.
Helyrehozni? Apára utalsz?
Megkértem Takaót, hogy intézze el.
Akkor viszont...
Igen.
- Meggyőzzük a szeretőjét. - Mégis hogyan?
Pénzzel, mi mással?
Rendben.
Állom a felét.
Megbeszéltük.
Mondd csak, nem vagy éhes?
Dehogynem.
Szépek lettek a fogaid.
Húszezer jen foganként.
A fogorvos azt mondta, az öccse szemész.
Gondolom, a másik öccse meg fül-orr-gégész.
Na ne!
Te bolond!
Megnevettet, aztán kihúzza őket!
Nem sok, de...
Szóval ki fizetett értük?
Hogyan?
Ő volt?
Makiko.
Elég furán néz ki.
Mitől lehet ilyen?
Köszönöm az ebédet.
„Szakíts vele! Itt van 500 000 jen.” Ez nem túl egyszerű?
Ez az összes megtakarításom.
Ha kell, könyörgök neki, hogy gondoljon a 65 éves anyámra.
Komolyan mondod?
Még új alsóneműt is vettem, hogy szerencsét hozzon.
Tisztára, mint egy támadásra kész jakuza.
Genmai rizst kérek.
És salátát. Sok fejes salátával.
És kapelánt!
- Nőstényt, ikrával. - Persze.
Anya?
Anya!
A kapelán mindenképp nőstény legyen.
És egy omlett-tekercset.
Felszállok.
Csiga, csiga
Bújj elő a házadból
Hova, vajon hova
Dugod el a fejed?
Mutasd meg a szarvaid
Mutasd meg a lándzsáid
Mutasd meg a fejed
Halló? Takezawa lakás.
Sakiko!
Hogy vagy, drágám?
Remekül.
Valamit el akarok mondani.
De meg kell ígérned, hogy nem mondod el apának és a többieknek.
Mit titkolhat?
Fogalmam sincs. Azt mondta, a lakásán majd elmondja.
A lakásán? Sakikóén?
Megígértette velem, hogy nem mondom el senkinek.
De kicsit aggódom, szóval inkább megadom a címet.
Halló?
Ez lehet az a zóna.
A japán lakások felének ilyen neve van.
A helyes cím fog kelleni.
Biztos, hogy jól írtad le?
Biztos, oké?
Talán a háztömb száma nem jó?
- Nem, ez az... - Milyen szép! Kamélia.
Igen.
Ez egy fürdő?
Emlékszel, amikor beleestél egy ilyenbe?
- Itt vágtam meg magam. - Igen! Még mindig látszik!
Ha nem érünk oda hamarosan, biztosan ki fogja fecsegni.
- Mindig különbözni akar tőlünk. - Igazad van.
Tejet isznak.
- De jó! Mindig jólesik fürdés után. - Ugye?
Biztos láttalak már korábban a tévében,
de sajnos nem tudom megkülönböztetni a sportolókat.
Még nem volt a tévében.
Még nem.
Csakugyan?
Nem fáj, amikor megütnek?
Néhány ponton fáj.
Ha a májat találják el...
Micsodát?
Japánul „kanzo”.
A májat.
De ha egy bizonyos ponton találnak el, lassan álomba merülsz.
Tényleg? Azt hittem, ott lent nem szabad ütni.
Micsoda?
Anya! Az álláról beszél!
- Az álláról? - Igen.
Te jó...
Várni akartam, amíg bajnok lesz,
de szerettem volna, hogy te tudd először.
Hé, Jinnai úr! Kint hagyta a szemetest!
Ne most! Épp egy fontos beszélgetés közepén vagyunk.
Kit érdekel az a rohadt szemetes?
GYŐZNI KELL! – A FEGYELEM A KULCS!
Jinnai úr!
Jövök!
ASAHISO LAKÁSOK
Biztos rossz a cím.
Szerintem ez lehet az.
- Nézd! - Igazad van.
Nővéreim?
Mit kerestek itt?
Hol van anya?
Itt van.
Micsoda?
Elmondtad neki?
Mindent megteszünk, hogy...
Ugyan már! Azt nem mondanám el neki.
Csak a... barátomról beszéltem neki.
- Barátodról? - Barátod?
A lusta bokszoló, akivel együtt élek.
- Erre gondolsz? - Igen.
Az nem túl jó hivatás.
Miért nem inkább egy baseballjátékos vagy egy golfos?
Várj! Az az izé a tévében tegnap este. Azért?
Mit mondott anya?
Meglepődött.
Nyilván!
„Elég pénzt keres? Hogy boldogultok majd?
És ha megsérül? Összeházasodtok?”
Biztos sok kérdése van.
De ismered anyát. Amikor ő is ott van...
Ne okozz szenvedést a szüleidnek!
Nem teheted ezt vele.
Ha most aggódik, később megduplázódik a szenvedése.
Tényleg? Szerintem elég jó lánya vagyok.
Sakiko, te...
Kellett egy-két új dolog, ami miatt aggódhat.
Így ha tudomást szerez apáról,
nem az fogja kizárólag lefoglalni.
Menjetek haza!
Mondtam neki, hogy ő tudja meg először. Ha maradtok, nem lesz különleges.
Hogy mondhatsz ilyet?
Menjetek haza!
Nyomás!
- Csak egy teát... - Nehéz volt idetalálni!
- Menjetek már! - Csak egy teát.
Minden jót! Jó utat haza!
Egy csésze teát!
- Semmi értelme. - Igen.
- Hű! - Jó erőset ütött. Lenyűgöző.
Nevet.
Igen.
Egy.
Kettő.
Három.
Négy.
Öt.
Hat.
Hét.
Nyolc.
Jó éjszakát!
Kilenc.
Tíz.
Tizenegy.
Tizenkettő.
Tizenhárom.
Tizennégy.
Tizenöt.
Tizenhat.
Tizenhét.
Tizennyolc.
Tizenkilenc.
- Húsz. - Hé!
Mégis mit csinálsz?
Megütöttél!
- A májamat! - A lámpa!
Ülj le a seggedre!
Ide figyelj!
„A bajnoki címig tartóztatnom kell magam.
Ha barátnőm van, gyenge leszek. Mindenki észre fogja venni.”
Ki mondta ezt?
Én.
- Én voltam. - Ugye? Ezek a te szavaid.
Szóval akkor...
először...
nyerd meg a bajnoki címet!
Rendben.
Oké. Jó éjt!
Áucs!
Hé!
Öltözz át, mielőtt elalszol!
Tudom, oké?
- Ez fáj! - Mi?
Satomi Takao vagyok.
A sógornőmnek segített.
Nincs mit. Köszönöm a lehetőséget.
Egyedülálló?
- Tessék? - A vasalatlan gallérjából látszik.
Hallom, nagyon kedves volt a sógornőmmel.
Azt hittem, biztos beleszeretett.
- Elnézést! - Kávét kérnék.
Rendben.
Gondoltam, utánajárok.
Melyikünk is a nyomozó?
Szóval...
Az apósomról lenne szó.
Nem tekinthetnénk az egészet tévedésnek?
Mintha meg sem történt volna?
Tudja, elég homályosak a fotók.
Azt mondjuk, rossz embert nézett.
Nem tehetem.
Miért nem?
Megkérdőjeleződne az egész szakmám.
Van bármi haszna abból bárkinek, hogy tudja az igazat?
- Olyan, mintha egy öregasszony... - Elnézést!
...felmászna 100 lépcsőfokon a férjével, de a 98.-on lelöknék.
Voltak azért problémáik, de ezek a nők tisztelték az apjukat.
Most azonban undorral kell ránézniük.
Miért?
Nem mintha tolvaj lenne.
A nők rablásként tekintenek a férfiak afférjaira.
Mindkettő szégyentelen dolog.
Üdv!
Takao! Mit keresel itt Katsumata úrral?
És te? Hogy találtál meg minket?
Felhívtam Katsumata úr irodáját, és megmondták, hol van.
- Leülhetek? - Igen.
Csak egy szívességet kértem tőle.
Nem túl bőbeszédű,
de őszinte, szóval adhatsz neki munkát.
Megérkezett, amiről beszéltünk?
Igen, meg.
Az egy családnyilvántartás!
A kisfiú...
Nem apáé.
Nyolcéves.
Az apja Minoru Takamizawa néven van bejegyezve.
Ha ezt tudta, miért nem mondta?
Lehet, hogy a sógora vagyok, de egy család vagyunk.
Nos, az ügyfelem nem adott rá engedélyt.
Értem. Igazad volt vele kapcsolatban.
Szóval mégis csak négyen vagyunk testvérek.
Azt hiszem, beszélnünk kell. Amíg a nők nem hallanak minket.
Éreztem, hogy eljön ez a nap.
Nem egy „nincsen füst tűz nélkül” esetről van szó?
Ahol füst van, ott tűz is van.
Eltussolhatjuk.
Semmi baj. Hagyjuk csak!
Uram.
Mit fog tenni?
Nem tehetek semmit.
Magamnak kerestem a bajt.
Akkor bocsánatot kér?
Nem.
Nem kér bocsánatot?
Egy bocsánatkérés nem lesz elég.
Ó, duzzadó düh!
Kin állhatnék bosszút, most, hogy a szeretőm más karjaiban van?
Vagy legyen a testemből puszta törmelék
Itt, a folyó fenekén?
Amint közelítek
A víz széléhez
Az arcom visszatükröződik
A nyugodt vízfelszínen
És átalakul
Egy hatalmas kígyóvá
Az anyukád levese a legjobb.
A tojás is isteni.
Igen.
Milyen volt a bunraku?
Most voltam először, de nagyon izgalmas volt.
Igen, remek volt.
A japán művészet a legjobb.
Amikor kinyílt a baba arca...
Igen, az elég vad volt. „Ó, féltékenység!”
Nagyon ijesztő.
Pont mint Takiko.
- Miért pont én? - Csak úgy.
Kérem a szójaszószt.
- Miért nyílna szét az arcom? - Ez az!
Ez az az arc.
Rosszat fogok álmodni.
- A szójaszószt! - Tessék.
Ezt a kagylót edd, apa! Ez finomabbnak néz ki.
Nem túl kemény? És a fogai?
Igen! Tsunakónak is eltört a műfoga a rizstortától.
Idióta!
Jót nevettem rajta.
„Kitört a műfogam.”
Szörnyűek vagytok.
De már másnap megcsináltatta.
Talán fontos tervei voltak?
Ijesztő, mi?
Várjunk, nem kellene Takao előtt mondanom,
de Makiko a legijesztőbb a családban.
Mi olyan ijesztő benne?
Ideges lesz, ha kutyákat néz a tévében.
Bár tudnád, Takao!
Micsoda?
Óvatosan, különben hátba szúrnak.
Ugyan! Már majdnem 20 éve együtt vagyunk.
- Tessék. - Köszönöm.
Nem olyan régóta, mint a szüleitek, de szerintem már elég jól ismerem őt.
Drágám! Jobb, ha vigyázol, Takao!
Még hátba szúrnak!
„Eltalált!”
Ha tehetném, én szemből szúrnám le.
Hátulról a gyávák teszik.
- Szerintem is Makiko a legijesztőbb. - Ugye?
Mikor együtt szusizunk,
mindig ő veszi ki először a legjobb falatokat.
Ez igaz! Rögtön a drága cuccra megy rá.
Ne mondj ilyet!
„Gyengéd hangja ellenére a kakukk gyíkokat eszik.”
Ne beszélj gyíkokról, amikor épp rákot eszek!
- Tessék. - A lényeg, hogy az övé a legjobb falat.
Nekem mindig csak polip vagy tintahal marad.
De most mindenki azt eszik, amit akar.
Te csak ne beszélj, anya! Mindig több tojást és angolnát szedsz.
- Ez igaz. - Valóban?
„Valóban?”
Elképesztőek a nők, nem igaz?
Így van.
- Nem kéred a rákot? - Nem, köszi.
- Edd meg te! - Hűha!
Itt is betört a fusuma?
Persze. Mi is emberek vagyunk.
Igaz?
- Egy aligátor. - Egy aligátor?
Hagyd abba!
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese