JANUARI 1979
- God morgon. - Tidig som alltid, fröken Takezawa.
Hej, syrran? Det är jag.
Takiko.
Okej, antar jag.
Vänta...
Vi måste prata.
Det är inget sånt trams.
Vad menar du? Äktenskap är inte trams. Inser du inte hur gammal du är?
- Är det Sakiko? - Takiko.
När en kvinna är över 30 blir allting till hennes nackdel.
- Det är dags... - Jag sa att det inte handlar om det.
Vad är det då? Kom igen.
Det är lite tidigt för syskonbråk i telefon.
Hallå?
Alla fyra borde vara med.
- Jag måste köpa en skolbok. - Då berättar jag.
- Vilken bok? - Advanced stories for reproduction.
Jag är dålig på engelska. Säg det på japanska.
FAR
- Har du inte redan köpt den? - Nej, Elementary stories for reproduction.
Säg det på japanska!
Du borde ha sagt det igår kväll.
- Behöver du den verkligen? - Ja, det gör jag.
Ta med dig kvittot, okej?
Varsågod.
Säg nåt innan ni springer!
- Hej då! - Den där kjolen är för kort, Yoko!
Det är min längsta.
Förlåt. Vad pratade vi om?
Bara för att vi är systrar kan du inte låta mig vänta...
Jag sa förlåt, eller hur?
"Vad pratade vi om?" är inte gott nog.
Du ringer när jag har som mest att göra.
Vi kommer hem till dig ikväll. Jag berättar då.
Jag ringer Tsunako och Sakiko. Och jag äter innan jag kommer.
Du behöver inte äta ute...
Vilken usel lillasyster.
Hon måste sluta på biblioteket.
Vad är det för fel på att vara statsanställd? Hellre det än försäljare.
Hon kan inte göra det för alltid. En vacker dag...
Livstids anställning som hemmafru, va? Det är det mest stabila av allt.
Det var elakt sagt.
- Kommer Tsunako också? - Allt kom så plötsligt. Vem vet?
Har du ett möte?
Du ska väl till Ikegami idag?
Mammas hemliga sparkonto har förfallit. Hon använde vår adress.
Varför använde hon inte deras?
Hon tror att pappa slutar jobba om han får veta. Det kan han inte än.
- Män har det tufft hur gamla vi än är. - Inte lika tufft som vi kvinnor.
- Hälsa din pappa. - Bara pappa?
Jag reciterar inte Momotaro. Jag behöver inte nämna båda.
Ha en bra dag!
- Jag är hemma. - Välkommen tillbaka.
Ikebana-konstnären har kommit, frun.
- Jaså? - Ja.
Det tog dem två timmar att göra håret. Deras tungor jobbade mer än händerna.
Era arrangemang är alltid imponerande, men särskilt idag.
Hur ska jag säga det?
Blommorna verkar nästan erotiska.
Inte alls.
Min lärare sa alltid att mina arrangemang var traditionella och ointressanta.
Det är inte sant. Jag ser en kvinna med kimonon öppen.
Håller du inte med, älskling?
Tja... Jag kan inget om blommor.
Bra jobbat.
Det är fru Masukawa.
Så trevligt att ni ringer.
Fröken Mitamura?
Imorgon. Klockan ett.
Vänta lite.
- Sensei! Det är er syster i telefon. - Jag kommer.
- Jag sa ju... - Hej då.
Det handlar inte om äktenskap.
- Vad handlar det om då? - Jag vill inte säga det på telefon.
Jag har mitt eget liv. Du kan inte ringa och säga att du vill ses ikväll...
Månadens arvode.
Vilken tid?
Du kan inte säga när jag ska komma utan att veta mitt schema.
Du är så självisk, Takiko.
Kom inte, då. Jag tvingar dig inte.
Nu har jag åtminstone frågat.
Då får vi tre lösa det för oss själva. Kom inte och klaga senare.
- Välkommen. - Välkommen.
Följ mig.
Du borde inte ringa mig på jobbet alls.
- Jag slutar klockan nio ikväll. - Säg att din mamma är sjuk.
Jag använde den ursäkten förra veckan.
Förlåt.
God eftermiddag.
Mitt uppdrag...
Jag har det här.
Gick allt bra?
Ja. Inte perfekt, men...
Jaså?
- Kommer ni inte att bli upprörd? - Jo.
Självklart.
Men jag kan inte blunda för det.
Tack för att ni väntade.
- Vi betalar tillsammans. - Javisst. Ursäkta.
Va? Jag bad om en americano.
En americano...
För starkt.
Förlåt mig.
Ursäkta?
FUJI-ÄPPLEN
- Ursäkta? - Ja?
- Äpplen? - Fyra, tack.
Tack så mycket.
En gång i tiden levde en gammal man och en gammal kvinna.
Den gamle mannen samlade grenar i bergen.
Den gamla kvinnan tvättade kläder vid floden.
Medan den gamla kvinnan tvättade kom en enorm persika flytande.
Plask, plask...
KOTARO TAKEZAWA
- Makiko, ser man på. - Vad är det som är så roligt?
- Ni två... - Vad då?
Den gamle mannen hugger grenar och den gamla kvinnan tvättar kläder.
Vad är så konstigt med det?
Jag önskar att jag hade köpt en persika.
Det är inte säsong för persikor.
Mamma, äpplena hette som du, så jag köpte några.
- Va? - Ser du?
Ser man på. Fuji-äpplen? Så trevligt.
Du behöver inte ta med dig dyra presenter för att besöka dina föräldrar.
Dessutom kan vi inte äta alla själva.
Jag hjälper till. Pappa? Ta ett äpple.
Det går bra. Jag måste snart gå.
- Jobbar han idag? - Ja.
- Tisdagar och torsdagar är upptagna. - En upptagen man, va?
Det var det.
Var inte det dina kläder?
Han har aldrig gjort sånt förut.
"Du! Dina kläder föll ner från strecket."
Han sätter upp regnluckorna också.
- Pappa? - Ja.
Han kanske förbereder sig för döden.
Han måste kompensera för allt lidande han har åsamkat dig.
Snålhet och åratal av tjat kan knappast räknas som lidande.
Ett lyckligt liv för en kvinna, antar jag.
Nå? Hur vill du göra med pengarna? Banken skulle vilja behålla kontot öppet.
Ser man på...
Förresten, har du hört nåt från Takiko?
Nej. Har det hänt nåt?
- Hon sa att hon behövde prata med oss. - Har hon äntligen hittat nån?
Det trodde jag med, men tydligen inte.
Du! Tofuförsäljaren är där ute.
- Vi har kvar tofu från igår. - Jaha. Då så.
Vänta!
- Jag dammade av din andra rock. Den bruna. - Det är ingen fara.
Du är tidig.
När jag säger att du ska komma skyndar han sig hem.
Du är min lyckoamulett.
Mitt möte råkade bara bli inställt.
Du har aldrig haft systrar, Takao, så när vi fyra träffas...
- Vad håller du på med? - Så där, ja.
- Ska vi krossa riskakorna idag? - Det ska vara den...
Den elfte, tror jag.
Han vill bara återuppleva sin barndom.
Alla snubbar vill det.
När min man levde hade han starka åsikter om dekorationer och seder.
Vi tillhörde ju inte överklassen. Det var bara jobbigt.
Men fina minnen, nu när han är död.
Riskakor smakar bäst friterade med salt.
- Han hoppas också på att få det. - Då hjälper jag till!
Förlåt att jag är sen.
Jag...
- Arrangören kommer sist. - Eller hur?
- De är så hårda. - Är det riskakor?
Påminner inte sprickorna er om nånting?
Vänta...
Mammas hälar!
Precis! Det var precis det jag tänkte på!
De här linjerna.
- Det borde börja koka. - Det ser färdigt ut.
Jag minns fortfarande hur det lät när mamma tog av sig strumporna.
Vid sängdags, va?
Hon släckte och...
Det lät så äckligt när hon gnuggade hälarna mot varandra.
Varför var hennes hälar så hårda? Hudproblem?
Hon hade ett hårt liv. Ibland fick hon gå hungrig.
Det var precis efter kriget.
Mannen och barnen måste få näring. Under tiden åt hon bara gröt.
Hennes händer blev grova av att jobba i köket.
- Minns ni hennes svarta salva? - Ja!
Hon värmde upp den över glödande kol och gned in den över hela sig.
Det fräste och luktade hemskt. Och all rök!
- Vilka minnen... - Jag skulle aldrig stå ut med det.
Du kommer att bränna dig!
- Kan det vara Sakiko? - Jag tar det.
- Åh, Takiko! - Så känner vi alla.
Var du tvungen att ringa henne?
- Annars hade hon bara blivit arg. - Till skillnad från er jobbar jag hårt!
Tvätta händerna!
Förra veckan var det pappas blindtarm. Nu mammas rygg.
Nästa gång blir det ni tre i en bilolycka.
Det där lät läskigt.
Det är inte varje vecka. Du får det att låta värre än det är.
Min chef gillar det. Jag måste spela med.
Han sa att han är trött på att vara svag,
så jag köpte dem på postorder, och nu sitter de bara där.
- Hur ska jag kunna städa? - Jag använder dem när du inte ser på.
Masaki har såna hemma också. Ingen använder dem, men...
Såna som man gör så här med. Eller så här.
Och...
Det handlar om pappa!
Det finns nån i hans liv.
- En kvinna? - Varför skulle det vara en man?
Jag trodde att han kanske hjälpte en student eller nåt.
Du är så naiv.
Är det sant?
Kanske andra snubbar, men vår pappa?
Han är en gammal gubbe som inte ens kan köpa kläder själv.
Hur kan han ha en kvinna?
Man köper väl inte kvinnor som kläder?
Den var bra. Er pappa med en älskarinna...
Ska du verkligen skratta?
Vad ska det betyda?
Du behöver inte bli defensiv. Eller kom jag åt en öm punkt?
Ta inte ut det på mig, okej?
Pappa måste vara 70. Det är bara dumt.
Och var skulle han få pengarna från?
Han jobbar väl tisdagar och torsdagar?
Hans gamla underordnade tyckte synd om honom och gav honom ett jobb.
Vad kan en tvådagarsreserv jobba med?
- Reserv? - Ja, pappa är ju väldigt reserverad.
En reserverad man som har reserverat tisdagar och torsdagar. Jag älskar det.
Jag såg honom.
För en månad sen.
Jag besökte en vän som bor nära Senzokuike.
Alla tre var på väg hem nånstans ifrån.
Alla tre?
Han sa: "Skynda dig, pappa!"
Det måste ha varit nån annan.
Jag anlitade en utredare.
En detektiv?
Hon heter Tomoko Tsuchiya. Hon är 40.
Pojken går i andra klass.
Pappa hyr en lägenhet där, och går dit varje tisdag och torsdag.
- Jobbar han inte? - Han tittar in och sen går han till henne.
Och ni kallar honom reserverad? Han har ljugit för mamma i tio år.
Har du bevis?
Du har väl inte hittat ett familjeregister?
- Det är foton på alla tre. - Jag vill inte se!
Makiko!
Det är som Pandoras ask! Om man tittar blir det sant!
Det är ju sant!
Du håller med, eller hur?
- Vi borde väl inte titta? - Det är...
Det är ett barn inblandat. Vi kan till och med bli...
Vi är syskon.
- Er första bror, va? - Så jag är inte minst?
Menar du att vi är fem?
Vi borde inte...
- Va? - Mår du bra?
Kronan gick thönder.
Vad är det med dig? Så äckligt!
Vänta. Har du löständer, Tsunako?
Mina fyra framtänder. Titta inte, är du thnäll.
Det är riskakornas fel.
Det var du som blev nostalgisk över mammas hälar!
- Prata inte om hälar när jag äter! - Hur kan du äta nu?
Jag hoppade över middagen för att hinna hit! Ge mig det här.
Det här är inte rätt tid att bråka.
Den här thaken med barnet...
- Du låter som ett punkterat däck! - Det thmärtar!
- Vi kan inte ta dig på allvar... - Det är inte kul!
- Det thtämmer. - Du låter så rolig!
Har ni en mathk?
- Va? - En mask.
- En mask? Har vi några nya? - En gammal går ockthå bra.
Vem bryr sig om masker? Barnet, då?
- En gammal går bra. Byt bara ut barnet. - Va?
Inte barnet. Filtret.
- Filtret! - Åh, du...
Marcano går till attack. Han är långsam. En rak höger!
Ta er samman, allihop.
Det är inte läge att tappa tänder eller titta på nån dum boxningsmatch.
Dum? Boxning är faktiskt en riktig sport.
Hallå? Allihop? Bryr ni er inte?
Pappa har en älskarinna!
Han är en snubbe trots allt.
Det känns inte på riktigt.
70 idag är som 50 igår.
Mamma kanske gav honom för bra mat. Hans hy har en fin lyster.
För att undvika äktenskapsbrott ska man ge dem skräpmat.
Jag föredrar virila killar.
- Sakiko! - Vad då?
Säg inte: "Vad då?"
Och du då, Takiko? Du har betett dig ganska skumt.
Hur så?
Jag betalade med egna pengar. För mamma...
Det är det som verkar skumt. Varför sa du inget genast?
- Till vem? - Till pappa.
Han skulle aldrig erkänna om hon frågade!
Han är ju faktiskt reserverad.
Sakiko! Tycker du inte synd om mamma?
Hon gjorde allt för honom och nu blir hon bedragen när hon är 65!
Det är pappa thom är thyldig.
- Jag trodde aldrig att han skulle göra så. - Det är omänthkligt!
Jag ska tvinga pappa att göra slut. Antingen det eller att bli av med mamma.
Han borde göra sig av med den andra kvinnan.
Eller hur? Det är bara naturligt.
Ja, jag antar det.
- Det är thå världen fungerar. - Va?
Det är så världen fungerar!
Hur som helst, för mammas skull...
- Är det verkligen det, Takiko? - Va?
Du säger att det är för mammas skull, men det är nog för din egen.
- Ursäkta? - Du använder det som ursäkt.
Tråkigt jobb, ingen man i sikte... Du är säkert väldigt frustrerad.
Hur vågar du?
Det här är mellan en man och en hustru. Det är inte vår sak att ställa till det.
Dessutom är det delvis mammas fel om han börjar leta nån annanstans.
Hon är duktig i hemmet, men hon är för vanlig. Ingen sex appeal.
- Nu går du för långt. - Snubbar...
- Kalla dem inte det. - Vad borde vi kalla dem?
Män.
Sakiko...
- Bara för att du har snuskig fantasi... - Du har värst fantasi av alla!
Du har tråkiga kläder och inget smink, men du vill ha en man mer än nån annan.
Ta inte ut din desperation på andra.
Sakiko! Din lilla... Jag har fått nog av ditt skitsnack!
Sluta nu! Båda två!
- Vi pratar imorgon, du och jag. - Ja.
Gushiken attackerar hänsynslöst! Marcano faller!
- Han fick honom! - Vänsterkroken var droppen.
Hur som helst...
Er mamma får inte höra ett ord om det här.
Eller hur?
Han är ute! Gushiken blir den första japanska boxaren
som försvarar sin titel sju gånger!
Gushikens sista vänsterkrok var otrolig!
Den andra killen föll precis vid sin ringhörna.
- Vänta. Såg du inte matchen? - Jo.
Gushiken är två år yngre än jag.
Ja, men... Du vet vad det betyder, Hide.
Man säger ju att stora talanger blomstrar sent.
Jag kan inte vänta längre.
Va?
Du...
Vänta!
- Hej, Hide! Redo för match? - Jajamän!
Här!
- Du med! - Oj!
- Snyggt fångat! - Vänta på mig!
Han är för snabb.
Vi kommer och hejar!
Stäng tidigt, annars missar du knockouten!
Okej!
Gör inte så.
Vi hamnar i trubbel.
- Aj! - Fick du i ögonen?
- Ja. - Går det bra?
Aj, det gör ont.
- Lite till. - Det räcker...
Oj! Sluta.
- De tjatade säkert på dig. - Va? Nej.
- Ringde inte dina systrar? - Jo, men det handlade inte om mig.
Bli inte cynisk.
Jag hoppas att vi kan få en lägenhet med dusch snart.
När jag vinner kan vi det.
Ett-två! Ett-två!
Jag vill inte...
Jag vill inte ha det här!
Det vill jag inte!
- Tror du att det är på allvar? - Va?
Pappas förhållande?
Det enda du gör är att grymta.
Jag borde ha diskat igår kväll.
Det är barnet som är problemet.
Utan det...
Så en affär är okej, så länge det inte blir barn?
Det var inte det jag sa. Jag menade att det hade varit enklare.
Det kanske är bäst att bara vänta, och låta tiden reda ut alltihop.
Tiden är inte rättvis.
Folk har starkare känslor för den kärlek som kom senare.
Ibland kastar man bort gamla saker.
En gång i tiden levde en gammal man och en gammal kvinna.
I hemlighet bedrog den gamle mannen den gamla kvinnan.
Deras förhållande ledde till en vacker son.
TSUNAKO MITAMURAS IKEBANA-SKOLA
FAMILJEN MITAMURA
Jag kommer!
Är den redan här?
Jösses! Torka dig innan du kliver ut ur karet.
- Hur mycket? - Jag kan betala själv.
- En stor låda kan kosta 2 000 yen. - Det är ingen fara.
Oroa dig inte. Ta det bara. Kom igen.
Se upp!
Låt mig vara!
Släpp mig!
Kom bara, för tusan!
Du tyckte aldrig om cigarettlukt.
Det är tyst här.
Ta lite te.
Jag ser att du har fått nya tänder.
Jag gick direkt på morgonen.
Av oss alla är det bara jag som har ärvt mammas dåliga tänder.
Pappa tjänade fortfarande dåligt när jag föddes, så det kanske var dieten.
Tänker du inte fråga?
"Vad var det för snubbe? Är han gift? När blev ni...?"
Storasyster...
"Begår du otukt inför din makes altare?"
"Har du inte en giftasvuxen son...?"
Lillasyster!
"Du som hade mage att kalla pappa omänsklig! Du, då?"
Varför säger du det inte?
Att du sitter här och är tyst får mig bara att må sämre.
Kan du inte förebrå mig? Kalla mig vad du vill!
Takao är otrogen mot mig. Som hustru och mor kan jag inte förlåta dig.
Räcker det?
Makiko...
Bara för att du såg min smutsiga hemlighet behöver du inte hitta på saker.
Jag hittar inte på.
Har du bevis?
Till skillnad från Takiko har jag aldrig varit intresserad av forskning.
Dessutom kostar det pengar.
Jag känner redan rynkorna komma.
- Det man inte vet kan inte skada en. - Så säger mamma med.
Det är därför jag vill lösa det här innan mamma får veta.
Lösa det här? Menar du pappa?
Jag bad Takao ta hand om pappa.
Menar du...
- Ja. Han kommer att övertyga älskarinnan. - Hur då?
Med pengar, vad tror du?
Visst.
- Jag betalar hälften. - Då är det bestämt.
Du... Är du hungrig?
Ja.
- Tänderna är jättefina. - 20 000 yen per tand.
Tandläkaren sa att hans yngsta bror är ögonläkare.
Den näst yngsta är väl ÖNH-specialist.
Kom igen!
Vilket trams.
Han får en att skratta, och sen sliter han ut dem!
Det är inte mycket, men...
Så...vem betalade för dem?
Va?
Var det han?
Makiko...
Vilken röra.
Hur gick det till?
Tack för maten.
"Gör slut med honom. Här är 500 000 yen." Är inte det lite för lätt?
Det är alla mina hemliga besparingar.
Om jag måste tar jag hennes hand och ber henne tänka på min 65-åriga mamma.
Menar du allvar?
Jag satte på mig nya trosor för att få tur.
Du låter som en yakuza ute på en räd.
Jag vill ha brunt ris.
Och sallad. Med mycket salladsblad.
Och lodda!
- Honor, med ägg. - Visst.
Mamma?
Se till att loddorna är honor.
Och en rullad omelett.
Nu kör jag.
Lilla snigel, lilla snigel
Kom ut ur ditt skal
Var, o var, min lilla snigel
Är ditt huvud?
Visa hornen
Visa spjuten
Visa huvudet
Hallå? Det är fru Takezawa.
Sakiko!
Hur mår du, raring?
Jag mår bra.
Jag måste berätta en sak för dig.
Men du måste hålla det hemligt från pappa och systrarna.
Vad kan hon ha för hemligheter?
Ingen aning. Hon sa att hon skulle berätta i lägenheten.
I lägenheten? Hos Sakiko?
Hon fick mig att lova att inte berätta för er eller för er pappa.
Men jag är lite orolig, så jag ska ge dig adressen.
Hallå?
Det här borde vara rätt zon.
Hälften av alla lägenhetshus i Japan heter ju så här.
Du måste få rätt adress. Är du säker på att du skrev ner det rätt?
Jag är säker, okej?
Det kanske är fel kvarter?
- Nej, det är här... - Så vackert. En kamelia.
Visst.
Är det ett badhus?
Minns du när du föll på ett badhus?
- Jag skar mig här. - Ja! Du har kvar ärret.
Om vi inte kommer dit snart hinner hon berätta allt redan.
- Hon måste alltid göra allt annorlunda. - Det stämmer.
Titta, de dricker mjölk.
- Det är alltid så gott efter ett bad. - Eller hur?
Jag har säkert sett dig på tv.
Men jag har svårt att skilja på idrottsmän.
- Han har inte varit på tv än. - Inte än.
Jaha, är det så?
Gör det inte ont att bli slagen?
På vissa ställen gör det ont.
Om man blir slagen i kistan...
Kistan?
Över levern...
Jaha, levern.
Men om man träffar nån på rätt ställe, kommer han att somna lugnt.
Jaså? Jag trodde inte att ni fick slå varandra där nere.
Va?
Mamma! Han menar hakan.
- Hakan? - Ja, hakan.
Det var som...
Jag tänkte vänta tills han blev mästare, men jag ville att du skulle få veta först.
Herr Jinnai! Ni glömde soptunnan ute!
Inte nu... Vi är mitt i ett viktigt samtal. Vem bryr sig om den jäkla soptunnan?
Herr Jinnai!
Jag kommer!
- Det måste vara fel adress. - Här är ett lägenhetshus.
- Titta. - Du har rätt.
Systrar? Vad gör ni här?
Var är mamma?
Hon är här.
Va?
Har du berättat?
Vi gör vårt bästa för att undvika...
Skärp er! Jag skulle aldrig berätta det.
Jag ville bara berätta om min pojkvän.
- Pojkvän? - Pojkvän?
Den slöa boxaren som jag bor med.
- Menar du så här? - Ja.
Det är inte mycket till yrke.
Varför inte en basebollspelare eller en golfare? Inte en boxare.
Var det därför du ville se det där på tv igår?
Vad sa mamma?
- Hon blev förvånad. - Så klart!
"Kan han försörja sig? Hur ska ni klara er?"
"Tänk om han blir skadad? Ska ni gifta er?"
Hon har säkert många frågor.
Men ni känner mamma. När han är där blir hon helt...
Åsamka henne inte större lidande.
Om du gör henne orolig nu, kommer hon att lida dubbelt.
Jaså? Jag sköter mig som en bra dotter.
Sakiko, du...
Jag ville hitta nåt annat som hon kunde oroa sig för.
Så om hon får veta det om pappa kommer hon inte tänka på det lika mycket.
Gå hem.
Mamma skulle få veta först. Med er här blir det inte lika speciellt.
- Hur kan du säga så? - Gå hem!
Gå.
- En kopp te... - Det var svårt att hitta!
- Gå nu. - Bara en kopp te.
- Hej då! Kom ordentligt hem! - En enda kopp te!
- Det är meningslöst. - Ja.
- Oj... - Ni slår hårt. Jag är imponerad.
- Hon skrattar. - Ja...
God natt.
Du!
Vad tror du att du håller på med?
- Du fick mig! Rakt på levern! - Släck!
Sätt dig!
Lyssna nu!
"Jag måste vara återhållsam tills jag vinner.
Om jag har en tjej blir jag vek. Alla kommer att märka det."
Vem sa så?
Jag.
- Det var jag. - Eller hur? Det var dina egna ord.
Så...
Vi börjar med väsentligheterna. Först blir vi mästare.
Okej.
God natt.
Aj!
Du...
Byt om innan du lägger dig.
Jag vet, okej?
- Aj, det gör ont. - Va?
Jag heter Takao Satomi. Ni har hjälpt min svägerska.
Nej, det var inget.
Singel, va?
- Va? - Jag ser det på er opressade krage.
Jaha...
Jösses...
Jag har hört att ni har varit väldigt snäll mot min svägerska.
Ni kanske till och med har fallit för henne.
- Ursäkta. - Kaffe, tack.
Ska bli.
Så jag tänkte undersöka saken.
Vem är detektiv nu, va?
Hur som helst...
Min svärfar och hans...
Kan vi inte säga att allt var ett misstag?
Som om det aldrig hände?
Hur som helst är bilderna suddiga. Vi säger att ni tog fel på person.
- Jag kan inte göra det. - Varför inte?
Då skulle folk tvivla på hela mitt yrke.
Tjänar nån verkligen på att få veta sanningen?
- Det är som att ta en gammal kvinna som... - Ursäkta.
Hon har tagit 100 trappsteg med sin man, men knuffas ner på det 98:e steget.
De klagade på honom, men de här kvinnorna respekterade sin far.
Nu måste de se på honom med avsky.
Hur så?
Han är ju ingen tjuv.
Kvinnor ser på mäns affärer som rån.
Båda är skamlösa handlingar.
Takao. Vad gör du med herr Katsumata?
Och du då? Hur hittade du oss?
Jag ringde herr Katsumatas kontor, och de berättade var han var.
- Får jag sätta mig? - Ja.
Jag bad honom bara om en tjänst.
Han pratar inte mycket, men han är ärlig, så anlita honom om du kan.
- Har det som vi pratade om kommit? - Ja, det har det.
Ett familjeregister!
Pojken...
Han är inte pappas.
Han är åtta år gammal. Hans pappa är en Minoru Takamizawa.
Om ni visste det, varför sa ni inget?
Jag må vara ingift, men jag tillhör ju familjen.
Jag hade inte min klients tillstånd.
Jag förstår.
Du hade rätt om honom.
Så vi är bara fyra systrar trots allt.
Vi borde prata. Där kvinnorna inte hör.
Jag kände på mig att det skulle komma.
Kan det inte bara vara rök utan eld?
Det kommer rök för att det brinner en eld.
Vi kan dölja det.
Det är ingen fara. Låt det vara.
Svärfar...
- Vad tänker ni göra? - Det finns inget jag kan göra.
Jag har försatt mig här själv.
En ursäkt, då?
Nej.
Ingen ursäkt?
En ursäkt skulle inte räcka, eller hur?
Nu blir jag arg!
Min älskare är i en annans säng Vem ska smaka på min hämnd?
Ska min kropp bli till alger och tång
På flodens botten När väntan blir för lång?
När jag närmar mig
Vattenbrynet
Har min spegelbild
På den blanka ytan
Förvandlats
Till en stor sjöorm
Er mammas soppa är bäst.
- Äggen är också goda. - Ja.
Hur var teatern?
Det var min första gång, men det var spännande.
Ja, det var toppen.
- Det finns alltså bra japanska saker. - När dockans ansikte sprack upp...
Ja, det var galet: "Åh, svartsjuka!"
Läskiga grejer.
Precis som Takiko.
- Varför jag? - Du vet.
Skicka sojasåsen.
- Varför skulle mitt ansikte spricka upp? - Där har vi den minen.
- Jag kommer att få mardrömmar. - Sojasåsen!
Ta den här.
Ta den här musslan, pappa. Den ser godare ut.
Är inte det för hårt? Hur ska det gå med tänderna?
Ja! Häromdagen bröt Tsunako sin löstand på stekta riskakor.
Idiot!
Vi fick ett gott skratt.
- "Min löstand gick sönder." - Du är hemsk.
Men hon lagade den redan nästa dag.
Hade hon kanske viktiga planer?
Läskigt, va?
Jag borde inte säga det inför Takao, men den läskigaste här är Makiko.
Vad är läskigt med henne? Hon blir rädd av svärdfäktning på tv.
- Om du bara visste, Takao... - Va?
Se upp, annars får du en kniv i ryggen.
Sluta. Vi har varit tillsammans i nästan 20 år.
- Varsågod. - Tack.
Inte lika länge som era föräldrar, men jag tror att jag känner min fru. Va?
Kära nån... Se upp, Takao. Annars får du den i ryggen!
"Hon fick mig!"
Om jag skulle göra det skulle jag hugga framifrån.
I ryggen är för fegisar.
- Jag tycker också att Makiko är läskigast. - Eller hur?
När vi äter sushi tillsammans tar hon alltid de godaste bitarna först.
Det är sant. Hon går rakt på de dyraste bitarna.
Vilken hemsk sak att säga.
"Trots sin milda röst äter göken ödlor."
Inget ödlesnack när jag ska äta en räka!
- Ta den, du. - Hur som helst äter hon bäst.
Jag får alltid bläckfisk eller nåt.
Ta det lugnt, nu. Alla får faktiskt äta vad de vill.
Ska du säga, mamma, som alltid tar extra ägg eller ål.
- Det stämmer. - Jaså?
"Jaså?"
- Kvinnor är imponerande, va? - Ja, det är de.
- Vill du inte ha räkan? - Nej, tack.
- Ta räkan, du. - Oj!
Har till och med ni trasiga dörrar?
Så klart. Vi är bara människor.
Eller hur?
- En krokodil. - En krokodil?
Lägg av!
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu