Å, sjalusi!
Å, ulmende raseri!
Pappa, ikke gjør det!
Slutt!
Du trenger ikke dø!
Du kan ikke!
- Mamma! - Hvorfor stopper du ham ikke?
- Slipp oss inn! - Slipp oss inn!
- Mamma! - Mamma!
- Nei! - Pappa!
- Hvorfor?
- Pappa! - Pappa!
Magebånd over pyjamasen?
Vi måtte bruke dem da vi var barn.
Mamma og pappa trodde at vi ikke sov om vi frøs på magen.
Så du hadde det også?
Alle!
Jeg skulle gjerne sett dere fire skrike og gråte i dem.
Det var ikke noe å le av.
Men det er ganske hjerteløst. Prøvde ingen av dere å stoppe ham?
Vel, området var avsperret med hellig tau.
Vi kom ikke inn.
- Skjønner. Jeg har funnet ut av det. - Hva?
Selv med dine egne foreldre kan du ikke legge deg opp i mann og kone.
En del av deg føler det sånn.
Det er ikke hans sønn, men gutten kaller ham pappa,
og han har truffet den kvinnen i over syv år, ikke sant?
Han har forrådt mamma hele den tiden.
Det er litt strengt å kalle det forræderi.
Han sa jo ikke noe?
Så han forrådte henne.
Burde han ikke føle anger?
Kanskje han forrådte henne fordi han føler anger.
Hvis han er villig til å dø, er det andre muligheter.
Han kan gå fra henne. eller i det minste be om unnskyldning.
Det er bare dumt å tro at hans egen død vil løse alt.
Det var din drøm, ikke hans. Du kan ikke kritisere ham for det.
Jeg skjønner det, men...
Jeg liker din mors reaksjon.
Hun bare satt der og spiste kjeks og sydde?
Selv for henne er det altfor avslappet.
Det er bedre å være fattet enn å bekymre seg for alt.
For menn er det...
Det mest bekvemme, hva?
Ikke bare av bekvemmelighet.
Det er smartere.
Bare menn tjener på den logikken.
Det var din drøm. Ikke la det gå ut over meg.
- Å! - Hva?
Avisen.
ASURA
FEBRUAR 1979
Jeg ba deg jo vekke meg klokken seks.
- Jeg prøvde, tre ganger! - Løgner!
Jeg lyver ikke! Sett på vekkeklokken da!
Jeg nekter å tro det!
- Hun skylder alltid på meg. - Jeg rekker det ikke.
- Hei! Vent på tur! - Du bruker for lang tid!
- Jeg er nestemann. - Ja da.
Hvorfor får jeg alltid kusleik?
- Jeg vekket henne, ikke sant? - Å, ja.
- Skynd deg og bli klar! - Ok.
- Telefonen! - Mamma?
- Mamma, telefonen! - Mamma!
- Telefonen! - Ikke bare rop på meg. Ta den!
Jeg har det travelt nå.
- Jeg også. - Munnen er full.
Jeg ba deg om å gjøre leksene...
Hvem stapper munnen så full?
Satomi-residensen.
Sakiko!
Makiko, hvordan kunne du?
Hva mener du?
Jeg vet at jeg alltid har vært problembarnet.
Men likevel... Velkommen tilbake.
Hva enn du tenker om meg, så er vi fortsatt søsken.
Sakiko?
Vi er fire søstre.
Så hvorfor skrev du tre? Hvorfor er jeg utelatt?
Hva snakker du om?
Ikke spill dum. Selv jeg får avisen.
Avisen? Hva med avisen?
Slutt å late som du ikke vet!
"Min far har en elskerinne."
Min far har en elsk...
Sakiko!
Hva handler dette om?
Så det var ikke Makiko?
Hvorfor alt oppstyret på morgenen?
Jeg så etter artikler om kampen din,
men jeg fant min søsters dumme leserbrev.
Et brev?
Er det fantasien min?
Men jeg fant navnet ditt.
Ser du? Hidemitsu Jinnai!
Ikke gjør meg kjepphøy nå.
Du!
Det er din egen feil om du mister fokus over noe sånt!
Kjære!
Jeg kommer straks.
Jeg trenger avisen!
Takk.
Hæ?
Er det noe galt med pappa?
Ikke pappa, bestef...
Hva gjør du? Kom igjen. Skynd deg!
Gjør deg klar. Gå!
BADET ER OPPTATT
Hæ?
"Søstre er som erter som vokser i samme belg.
Når de modnes og kommer ut av skallet,
glir deres livsstiler og filosofier fra hverandre.
Jeg kommer fra en familie på tre søstre, men vi treffes nesten aldri.
Men nylig oppdaget vi tilfeldigvis
at vår aldrende far i all hemmelighet har fått en elskerinne."
- Da drar jeg. - Ha en fin dag.
LESERBREV
"Min aldrende mor vet ingenting
og har i det stille kost seg i sin livs høst med sin mann.
- Vi søstre..." - Jeg drar!
Ha en fin dag.
"...samles nå og sukker sammen.
Min mann er også i rette alder for en midtlivskrise.
Er det å klare seg uten å lage bølger virkelig hvordan kvinner er lykkelige?
Nå for tiden må jeg bare undres."
Alle ville tro at du skrev det.
Inkludert deg?
Jeg måtte tenke meg om to ganger.
Jeg har aldri skrevet et leserbrev. Jeg er ikke typen til det.
Hvem andre ville skrive at mannen deres var klar for en midtlivskrise?
Alle søstrene dine er enslige.
Gi deg.
Jeg ville uansett aldri skrevet det.
"Signert anonym 40 år gammel husmor."
Var det virkelig ikke deg?
- Jeg har det! - Hva?
Vi ses.
Her. En suvenir.
Mange takk.
Har du vært på tur?
Hva? Ja, jeg har vært hos mine foreldre.
- Bor ikke foreldrene dine i Ikegami... - Kaldt i dag, ikke sant?
Kanskje årets kaldeste dag.
IKEBANA-SKOLEN
Kommer.
Hallo?
Å, Makiko.
Jeg skjønner du har vært ute tidlig.
Jeg har ikke vært "ute".
Hvorfor ringer du så tidlig?
Søs.
Du var alltid god på historier, men nå overgår du deg selv.
Selv Takao var imponert.
Han sa du kan bli forfatter.
Hva snakker du om?
Har du ikke lest morgenavisen?
Hæ?
Selvsagt har jeg det. Så klart!
I fremtiden bør du snakke med oss før du handler.
Jeg fortalte ingen andre enn deg
at jeg hadde mistanker om Takao.
Det var ikke jeg som skrev det.
Og viktigere, er dette greit?
Ikegami får den samme avisen.
Å nei!
Hei, neglene dine flyr overalt.
Sånn.
Vær så god.
Å, takk.
Nei og nei...
Sånn.
Mannlige negler er harde. Det gjør vondt når du tråkker på dem.
Negler er ikke mannlige eller kvinnelige.
Jo, det er de.
Hva?
LESERBREV
Du vet virkelig ingenting.
Ok. Au, det gjorde vondt.
Å LAGE BØLGER
Å, hallo.
Takk for dine mange år i tjeneste.
Nei, takk selv. Gleden var på min side.
Blomstene dine var svært populære.
Beklager at det må bli sånn.
I vår bransje er februar alltid en tøff måned.
En restaurant kan ikke kutte mat.
Du kan jo uansett ikke spise blomster.
Det er en beklagelig situasjon.
Jeg skammer meg faktisk.
Uansett,
vær så god.
Du burde ikke. Jeg fortjener ikke slik vennlighet.
Hmm? Det er bare den faste månedslønnen.
Å...
Mange takk.
I så fall, kan jeg få tilbake vasen jeg lånte dere?
Jeg tror den er på kjøkkenet.
Beklager at jeg beholdt den så lenge.
Jeg så etter en avskjedsgave, men vi hadde ikke mye.
Liker du tørket fisk?
Det er favoritten min!
Å, så bra.
Det er en suvenir mannen min kjøpte på en golftur til Izu.
Jeg skjønner.
Er det greit at jeg får den, sir?
Ja, vær så god.
Jøss!
Jeg trenger ikke unnskyldninger.
Hvis du ville sparke meg, fantes det andre måter.
Tsunako?
Så Makiko fortalte deg det.
Hva?
Jeg er ikke et barn. Du trengte ikke komme hit for å belære meg!
Hva snakker du om? Du ba meg bruke dette stedet.
Hva?
Å, Sensei!
Takk for at du anbefaler oss.
Eh...
Å, jøss!
Sa ikke svogeren din at han har bestilt bord?
Jo, riktig.
Vi er svært takknemlige.
Bordet er klart.
Det er typisk deg, Tsunako!
Glem hele greia, ok?
Jeg er kjent for min dårlige hukommelse.
- Har du et forretningsmøte her? - Nei, det er privat.
- I så fall skal jeg... - Nei, det er perfekt timing!
- Du burde være med. - Hva?
Det er noen du kjenner.
Hvem?
Pappa og den kvinnen?
Jeg skulle gjerne utført den prestasjonen,
men ikke i dag.
Dette er om Takiko og den detektiven.
Den hun ansatte for å etterforske pappa?
Han heter Katsumata, og når det gjelder Takiko, er han...
Seriøst?
Er det noen som liker jenter som henne?
Ser du nøye etter, har hun et pent ansikt.
Unnskyld meg.
Gjesten din er her.
- Å! Kom og sitt her. - Velkommen, kjære kunde.
Å, jeg skjønner!
Så det er her har du gjort dekorasjoner.
Takk, velkommen til oss.
Hvor mye betaler de? Utenom materialer?
Du bør ikke spørre om sånt under lykkelige omstendigheter.
- Hva? - Tsunako!
- Vent nå litt. - Gjesten din er her.
Kom inn! Ta plass her.
- Beklager å måtte bry deg. - Slett ikke.
- Vær så god og sitt. - La meg ta den for deg.
- Der. - Beklager.
Vel, hva kan jeg si?
Vi skylder deg visst mye.
Hun er Takikos storesøster.
Ja, jeg heter Tsunako.
- Tsunako? - "Tsuna" som "Yokozuna".
Kom nå, en kvinne burde si at det er "Tsuna" som i "drakamp".
Og du er...?
Noe med "Mata", ikke sant?
Katsumata.
Hvilken "Katsu"?
Den for "seier".
- Og "Mata"? - Den som brukes for "igjen".
Skjønner.
Hvor mange søsken har du?
- Når det gjelder søsken... - Det har ikke noe med saken å gjøre.
Hvorfor det?
Takao, sa du ikke
at du ville diskutere vår fars sak?
- Det stemmer. - Så la oss snakke om den.
Kom igjen. Dette er ikke biblioteket. Vi må ikke følge prosedyren.
La oss drikke litt vin mens vi snakker.
Jeg liker ikke sånt!
Takiko, hvis du fortsetter å være så anspent...
- Ja da, jeg blir restevare. - Det holder. Begge to.
Alt dette er liksom...
Unnskyld meg.
Mr. Katsumata og jeg
har et økonomisk...
Vel, ikke "økonomisk".
Et profesjonelt forhold.
De burde ikke misforstå. Ikke sant?
Ja.
Det var et ganske spakt svar.
Han snakker alltid slik.
Mr. Katsumata,
fortell dem at det vil plage deg hvis de misforstår.
Ja.
Du kan også si hvis det ikke plager deg.
Det plager meg.
- Hva? - Gjør det?
Jeg er interessert i noen.
En annen?
Ja.
Hvordan er hun?
Hun er en snill person.
Snill? Vel...
Jaså, en snill person?
Så, møtet...
Jeg må komme meg tilbake på jobb.
Taki... Takiko!
Å, ja.
Unnskyld meg.
Du burde vel ta denne.
- Tilgi meg. - Nei, det går bra.
- Er du sikker? - Er alt i orden?
MASUKAWA RESTAURANT
Takiko!
Vent.
Kom tilbake!
Takiko!
Det jeg nettopp sa, var en løgn.
Hører du meg?
Eh...
INTERESSERT
LIKE
ELSKE
TOSK
FÅ DET TIL Å SKJE! BLI JAPANSK MESTER!
Det går bra.
Jeg er med deg. Det er ikke noe å bekymre seg for.
Hvem sa at jeg er bekymret?
Jeg slår ut den bomsen på én runde.
Mamma og jeg skal heie på deg, sammen.
Kommer moren din?
Hun har aldri mislikt boksing.
Jeg skjønner.
Hun misliker ikke deg heller.
Fortsett sånn,
så kommer du til å tape.
Akkurat slik rekker.
MINAMI SENZOKU
Yoko sier at hun slanker seg, og nekter å spise frokost.
- Å nei. - Men hun kommer når hun blir sulten.
En kopp til.
Jaså?
Når ble du så glad i te?
Det er godt når andre lager den.
Har du tid til å slappe av her?
Takao har et møte i kveld,
og jeg lagde middag til Hiroo og Yoko før jeg dro.
Hæ?
Kveldsavisen.
Det er veldig sent.
Den pleide å komme tidligere.
Kanskje de har nye avisbud?
Skal jeg gå og kjøpe sushi?
Hva enn du har her er greit.
Kommer pappa sent hjem?
Han kommer nok snart.
Han jobber vel i dag?
Kommer han alltid så tidlig hjem?
Han liker ikke å spise ute.
Hvor skal jeg legge avisen? Med morgenutgaven, kanskje?
- Morgenutgaven? - Ja.
Stemmer. Faren din klippet tåneglene på den i morges.
Brukte du den som matte?
Aviser er ment for å leses, vet du.
Hvis de brukte større skrift.
Gid det fantes en avis lagd spesielt for eldre.
Hvor skal du?
Hva? Til nærbutikken. Jeg er tom for yuzu.
Jeg kan gå.
Nei, jeg skylder dem 50 yen fra i går.
Trekk deg tilbake! Få opp guarden!
Clinch!
- Kom igjen! - Slå tilbake!
Hvordan går det?
Jeg vet ikke.
Jeg tror han taper.
Tid! Klokken slo!
Hei! Prøv det der igjen! Hva?
Faen! Sett deg! Skjerp deg!
Ro deg ned, sa jeg! Forstått? Din idiot.
Tannbeskytteren. Bra.
Nå vann.
Greit. Ta det rolig!
Bra. Ok.
- Jinnai! - Sånn.
- Jinnai! - Ro ned, ok?
Ikke prøv å gjøre det alene! Hør her.
Jinnai!
- Sekundanter ut av ringen. - Jinnai!
Sånn, ja.
Runde sju!
Gi alt du har! Ikke mist hodet nå. Ok? Gå!
Sånn ja! Kom igjen!
Kjør på! Hold presset oppe!
Angrip! Du har rystet ham!
Clinch!
Forsvar deg! Du må opp med guarden!
Gå i clinch!
Han har hjernerystelse.
De sa han kan dra etter litt hvile.
Hvorfor så du ikke på?
Hvorfor dro du før det var slutt?
Å bli slått er jobben min!
Det er ikke annerledes enn en kjøpmann som selger reddiker!
Ville kona til en kjøpmann
løpt mens mannen hennes gjorde et salg? Hæ?
Jeg vet du er der.
Åpne opp.
Hvorfor slipper du meg ikke inn?
Hallo. God kveld.
- Kaldt, ikke sant? - Ja visst.
Kanskje årets kaldeste dag.
Kom igjen, bisken.
Kom igjen! Åpne!
Nei, da vil dette aldri ta slutt.
Hvem sier det må ta slutt?
Hvis du ikke slipper meg inn, la oss gå ut og spise.
Jeg har allerede spist fisken dere ga meg.
Jeg vil også ha fisk.
Tørket fisk! Tørket...
Tsunako! Kom igjen.
Om mulig, tror jeg alle fire bør være her i kveld.
Det blir på en måte
et familiemøte eller noe slikt.
Jeg vil at vi skal snakke sammen.
Har du aldri hatt en forutanelse?
Jeg hadde en rar drøm i går.
Eller i morges for å være presis.
Et magebånd? Jeg?
Kutt ut, det er latterlig.
Du trenger ikke å ringe om småting som det.
Vent, hva?
Ikegami? Nå?
Kutt ut! Jeg mener...
Nå?
Vel...
Vent.
Ja, det høres bra ut. Jeg kommer med en gang.
Ok, skjønner. Da sees vi. Ha det.
LEIEN SKAL BETALES DEN 25. DET SKAL VÆRE STILLE PÅ NATTEN!
La oss slå opp.
Løp hjem til moren din!
Bli med meg da.
Mens jeg ser slik ut?
Jeg introduserer deg. Jeg skammer meg ikke.
- Men jeg skammer meg! - Hvorfor?
Å bli slått er jo jobben din!
Som en kjøpmann selger reddiker, ikke sant?
- Så hvorfor skulle du skamme deg? Hva? - Å! Hva faen gjør du?
Å, hold kjeft.
Hvorfor sturer du etter ett tap?
Skal du bare sitte der til sårene heles?
Vet du,
jeg dro bare fordi jeg ikke taklet
å se hvor svak du var.
Hvordan kan du spørre hvorfor jeg ikke var der?
Spar den til etter at du har vunnet på knockout!
Ynkelig!
Gå alene!
Dette stedet her
er Ikegami-stasjonen.
Og dette... er sykehuset.
Du går opp disse steintrappene,
og når du kommer til nærbutikken ved tredje tverrgate, ta til høyre.
Dette er tempelet. Og så...
Vi pleide ofte å vente på pappa som dette, ikke sant?
Ja.
Da klokken ble 20, begynte vi å spise uten ham.
Tsunako tyvstartet oftest.
Hun forsynte seg alltid fra andres tallerkener.
Forsynte seg av andres ting, hva?
Hva? Det gjorde jeg aldri.
- Plutselig var maten vår borte. - Nettopp.
Pappa er her.
- Velkommen hjem! - Velkommen hjem!
Ingen grunn til å stå.
Er pappa alltid så sen?
Nei, jeg vil ikke si det.
Hun sa han spiser middag hjemme.
Det er sånn menn er.
Skal vi lukke skoddene?
Ja.
Jeg vet ikke hvem som skrev det, men...
Var det virkelig ikke deg?
Jeg sa jo det.
- Hun prøvde å si det var meg. - Gjorde Makiko det?
Sjekk håndskriften min da.
Min avdøde mann sa den var mer katastrofe enn kalligrafi.
Leserbrev er skrevet av folk med fin håndskrift.
Kom igjen. Jeg ville aldri gjort det.
Takikos håndskrift er ikke fin, bare ryddig. Eller naivt ærlig, kanskje.
Sakiko!
Djevler ut!
- Å! - Hva?
- Lykke inn! - Riktig. Det er Setsubun i dag.
Djevler ut!
Lykke inn!
Gjorde alle dere bønnekast-seremonien?
- Opprydningen etterpå er et ork. - Takiko gjorde det nok.
Hva? Slett ikke!
Mamma, kastet du bønner?
- Hva? - Hvorfor skulle jeg det?
Jeg kjøper bønnene hvert år.
Siden dere alle er her, skal vi spise dem med miso?
Ok, la oss gjøre det.
- Det er så lenge siden. - Ikke sant?
Da begynner vi.
- Djevler ut! - Djevler ut!
- Lykke inn! - Lykke inn!
Men hvis ingen av oss skrev det, kan det virkelig være en tilfeldighet?
Jeg forstår logikken, men detaljene var for like.
- Bortsett fra antall søstre. - Ikke vær kynisk!
Lykke inn!
Tror du pappa leste avisen og ikke vil komme hjem?
- Som en rømling? - Kom igjen!
Lykke inn.
- Man vet aldri! - Djevler ut!
- Djevler... oisann. - Hei!
Ok, det er nok. Ikke rot.
Et siste kast. Djevler ut!
Foretrekker at han bare har rømt.
Hva?
Hvem?
Hvem har rømt?
Hiroo! Men han kom tilbake etter noen timer.
Barn nå for tiden er uforutsigbare. Du bør være forsiktig.
Er det vinden jeg hører? La oss lukke vinduene.
Ja.
Dette huset blir kaldt.
Det er gammelt. Det er bare sånn det er bygget.
Er det ikke vester i tatami-rommet?
Da låner vi dem.
Hva nå?
Jeg nevnte forutanelsen min?
Tror du han planlegger å dø?
Først drømmen min, så avisen.
Hvis han ikke vil komme hjem, så...
Ikke si at de tar livet sitt sammen?
Ikke si det!
Sett oppvasken i vasken når dere er ferdige.
- Stein, saks, papir! - Ja! Hiroo gjør det.
Hva er alt det bråket?
- Jeg trenger den greia du vet... - Muddleren?
Den, ja.
Hvis du vil røre, bare bruk spisepinner.
Jeg vil ha en ordentlig drink.
Det smaker da likt.
Skal du ikke ut og kaste bønner?
Det er bare slitsomt.
- Det er en dårlig holdning. - Ja, stakkars!
All den ropingen er pinlig.
Kom igjen. Du klatrer ikke på stigen på den måten.
Nei, det gjør du ikke!
Hvem bryr seg?
Slutt på den skolen, da! Den koster meg en formue.
Ja, slutt!
Å kaste bønner får meg ikke opp stigen.
- Det er nonsense. - Hva?
"Nonsense"? Ikke snakk sånn til foreldrene dine.
Satomi-residensen.
Å, er det deg.
- Djevler ut! - Ikke nå!
Hei, vet du hvor muddleren er? Muddleren.
- Lykke inn! - Å!
Han har aldri vært så sen.
- Kutt ut! - Kan du sjekke i leiligheten hennes?
- Au! - Leiligheten hennes?
Djevler ut!
Jeg vet ikke engang hvor det er.
- Djevler ut! - Det gjør jeg.
- Minami Senjuku i Ota. - Slutt!
Hva? Vær stille! Jeg hører ikke telefonen, idioter.
Djevler ut!
Nok bønner! Skynd deg og kom deg i seng!
Jeg har allerede drukket.
- Djevler ut! - Bare ta en taxi.
Vet du hva klokka er? Jeg har et møte i morgen tidlig.
Hvis noe fælt skjer, vil det være for sent.
Vær så snill.
Miss Tsuchiya er på sykehuset.
Sykehuset?
Gutten hennes skadet seg.
Jeg hørte mannen hennes komme løpende senere.
- Hold denne. - Hva pokker?
Hva er den greia? Ekkelt.
- Her, Sakiko. - Ikke legg ting på pulten min.
Unnskyld.
Jeg orker ikke å kaste de gamle sakene våre.
Hva gjør vel det? Du brukte den aldri til lekser uansett.
Hei! Ikke legg ting på min!
- Du kan ikke bare... - Det holder.
Dere er voksne kvinner! Kutt ut!
Ok, vi fant dem.
Nå snakker vi.
Skal vi se.
- Hei! - Nå får jeg flashback!
- Se på dette. - Her er din, Tsunako.
- Har du alles? - Ja. Her er din, Makiko.
Takiko!
- Sakiko! - Er denne min?
Den ser møllspist ut!
Du tar godt vare på ting, mamma.
Jeg tenkte jeg skulle vise dem til dere hvis dere går over streken.
- Jeg hatet å gå med denne. - Jeg også.
Men om vi ikke gjorde det, ble det bråk.
Før leggetid kunne dere fremføre Kunisada Chuji.
- Kunisada Chuji? - Kunisada Chuji?
Dere puttet en linjal i magebåndet som et sverd.
- Og så... - Å, nå husker jeg!
Søs, du var Chuji. Jeg var tjeneren.
"Vår siste natt på Akagi-fjellet."
"En gås gråter..."
- Det er for tidlig. - Hva?
Før det sier han noe om sin landsby Kunisada.
Og så: "Jeg føler meg så ensom"?
- Ja. - Det stemmer!
- Og så: "En gås gråter." - "Den flyr mot den sørlige himmel."
Gong!
Hva er dette?
Hva?
- Så fin! - Ja!
- Så flott. - Det er talismaner.
Dere brukte dem på deres første tempelbesøk.
- Tsunako. - Jøss!
Denne er Makikos.
Hei, er ikke hennes stiligere?
Siden hun var den førstefødte, kjøpte pappa den i et varehus.
Hvor er min?
Takiko, du... Å.
Vi må ha brukt en om igjen.
De første barna er spesielle, men etterhvert forsvinner følelsen.
Krigen var akkurat over. Vi hadde ikke tid til alt det der.
Vi hadde nok med å få tak i mat til alle.
Og imens fikk ikke jeg noe.
Er det rart jeg ble kynisk?
- Det er ikke det samme. - Jo, det er det!
Jo. Det har stor betydning.
- Bare idioter slåss om talismaner. - Vent...
Bare gå og legg deg, mamma.
Hvordan kan hun sove mens vi skravler i vei?
- Skal vi alle legge oss? - Sånn.
Ja, la oss sove.
Skal vi ikke ha magebåndene rundt pyjamasene våre?
Jeg passer ikke denne nå!
Ikke? Nei, du gjør vel ikke det.
Har jeg nok madrasser?
- Det holder fint med tepper. - Det går bra! Vi varmer opp rommet.
Jeg hjelper til.
Tror dere Takao dro dit?
Ja.
Hvis pappa ikke er hjemme før morgenen,
hva gjør vi da?
Burde vi si det til mamma?
Om "du vet hva"?
Gi deg!
Hva? Var det ikke du som spurte om en kvinne ikke burde lage bølger?
Det var ikke meg!
Pappa må ha lest avisen, ikke sant?
Hvem vet?
- Men han pleide å lese hver eneste side. - Ja.
Hvis noe skjer med pappa,
så er du ansvarlig, Makiko.
Det var ikke meg, sa jeg jo.
Hvis det ikke var deg, hvem var det da?
Takiko.
Hvis jeg virkelig hadde skrevet det,
ville jeg ikke lagd slikt oppstyr.
Jeg er usikker. Du kan ha trodd at de ikke ville trykke det, og så fått panikk.
- Kan det ikke være det? - Jeg ringer avisen.
- Jeg ber om å få se brevet! - Stille! Hun kan høre deg.
Tror dere mamma leste det?
Antakelig ikke.
Hvordan vet du det?
Før hun kunne, brukte pappa avisen som matte for å klippe tåneglene.
Hei, pass på!
Hvorfor sa du ikke det først?
Var det noens mage?
Makiko, du lager trekanter.
Det stemmer.
Mammas var da tønneformet?
Tsunako, din er en tromme.
Ja, stemmer.
Gifte kvinner overtar svigerfamiliens stil.
Det er sant.
- Min er tønneformet. Noe galt med det? - Nei da.
Du lagde din flott, Takiko. Man ser at du har mange års erfaring.
Pappa har alltid likt disse.
Jeg elsker dem også.
Han liker å ha disse når han drikker øl.
Er den grei?
Visst. Jeg lager mer.
Sakiko. Haken din.
- Her? - Ja.
Men hvor kan pappa være?
Vent.
Pappa ga meg penger tidligere.
- Når? - Når?
- I dag. - Når?
I kveld. Han ga meg hele lommeboken.
Han har virkelig tenkt å dø.
Slutt!
- Å! - Der er han!
- Velkommen hjem! - Velkommen hjem!
Hvorfor kommer du her så sent?
Det er ingenting.
De ber meg ta over Osaka-kontoret.
De ba meg snakke med kona mi og svare dem i morgen.
- Fremfor å snakke i telefonen... - Jøss!
Dette må feires!
Dere hørte ham.
Hei, du søler ris!
Bli med inn.
- Ja. - Ok.
Slapp av, det er guttungen.
En motorsykkel traff ham.
Han er på sykehuset, men er ok. Faren deres kommer hjem.
- Takk og lov. - Ja.
Hei, er du...
For en overraskelse.
I seng, ellers er dere trøtte i morgen.
Det er i morgen.
Ja, riktig.
Dere blir forkjølte.
Pappa er ubarbert.
Menn har det tøft om morgenen.
Kvinner, derimot, blir tynnere.
For hvert år som går.
Hva er det? En slags premie?
Denne figuren er fra tegneserien i avisen.
Hva?
Skrev moren din det brevet?
Vent!
Hvis det var henne, hvorfor sa hun ikke noe?
I hele dag mente alle at det var meg.
La det være!
Så moren din visste det.
Hun visste det, men hun spilte dum.
Vi sier at det var du som skrev det. Ok?
Å, avisen.
Min aldrende mor vet ingenting
og har i det stille kost seg i sin livs høst med sin mann.
Vi søstre samles nå og sukker sammen.
Er det å klare seg uten å lage bølger virkelig hvordan kvinner er lykkelige?
Nå for tiden
må jeg bare undres.
Tekst: Geir Amundsen