Åh, svartsjuka!
Jag är så arg!
Pappa, låt bli!
Sluta!
Du behöver inte dö!
Du får inte!
Mamma! Varför stoppar du honom inte?
- Släpp in oss! - Mamma!
- Nej! - Pappa!
- Varför?
- Pappa! - Pappa!
Hade ni maggördlar över pyjamasarna?
Vi var tvungna att ha dem när vi var små.
Mamma och pappa sa att vi inte kunde sova med kalla magar.
- Du med? - Alla fyra!
Jag hade gärna sett er fyra skrika och gråta i dem.
Det var inget att skratta åt.
Men det låter ganska grymt. Försökte ingen av er stoppa honom?
Rummet var avspärrat med ett heligt rep. Vi kunde inte komma in.
Nu har jag listat ut det.
Inte ens deras egna barn får komma mellan en man och en hustru.
Nån del av dig känner så.
Han är inte hans son, men han kallar honom pappa.
Han har träffat den där kvinnan i över sju år, eller hur?
Han har förrått mamma hela den tiden.
Det är hårt att kalla det förräderi.
Han sa inget, eller hur? Alltså förrådde han henne.
Känner han ingen ånger?
Han kanske bedrog henne för att han känner ånger.
Om han vill dö finns det andra alternativ.
Han skulle kunna skilja sig, eller åtminstone be om ursäkt, eller hur?
Det är barnsligt att tro att han skulle lösa allt genom att dö.
Det var din dröm, inte hans. Du kan inte förebrå honom för det.
Jag förstår det, men...
Jag tycker om hur din mamma agerade. Att hon satt och åt riskakor och sydde.
Till och med för henne är det alldeles för nonchalant.
Ja, men det är bättre att vara lugn än att oroa sig över allt möjligt.
För män är det...
Det bekvämaste, eller hur?
Det är inte bara bekvämt.
Det är smartare.
Bara män tjänar på den sortens logik.
Det var din dröm. Ta inte ut det på andra.
- Vad är det? - Tidningen.
FEBRUARI 1979
Jag sa att jag måste upp klockan sex!
- Jag försökte väcka dig! - Lögnare!
Jag ljuger inte! Ställ väckarklockan själv!
Det här är för mycket.
- Hon skyller alltid på mig. - Jag hinner aldrig...
- Du! Vänta på din tur! - Du tar för lång tid på dig!
- Sen är det jag. - Visst...
Varför står mitt hår alltid upp?
- Visst väckte jag henne? - Ja.
- Skynda dig nu! - Okej.
- Det ringer! - Mamma?
- Mamma, det ringer! - Mamma!
- Det ringer! - Ropa inte på mig. Svara själv!
Jag är upptagen.
- Jag med. - Jag har munnen full.
Jag sa att du skulle göra läxan igår... Varför stoppar du så mycket i munnen?
Fru Satomi...
Sakiko?
Hur kunde du, Makiko?
Vad menar du?
Jag vet att jag alltid har varit det svarta fåret...
Men ändå... - Välkommen tillbaka.
Vad du än tänker om mig är vi fortfarande syskon.
Sakiko?
Vi är fyra systrar.
Varför skrev du tre? Varför lämnade du mig utanför?
Vad pratar du om?
Spela inte dum. Till och med jag får tidningen.
Tidningen? Vad står det i tidningen?
Sluta bete dig som om du inte vet!
"Min pappa har en älskarinna."
Min pappa har en...
Sakiko!
Vad handlar det om?
Så det var inte Makiko...
Vad är det här för uppståndelse?
Jag letade efter information om din match, men hittade min systers dumma insändare.
En insändare?
Jag kanske hittar på.
Men jag hittade ditt namn.
Ser du? Hidemitsu Jinnai!
- Få mig inte att tappa fokus. - Du!
Det är ditt eget fel om du tappar fokus över nåt sånt.
Älskling?
Jag kommer strax.
Jag behöver tidningen!
Tack.
Är det nåt fel på pappa?
Inte pappa, morf...
Vad gör du? Skynda dig! Sätt fart! Gör dig färdig. Kom igen!
"Systrar är som ärtor. De mognar i samma skida."
"När de mognar och bryter sig loss från sitt skal
glider deras livsstilar och filosofier isär."
"Jag kommer från en familj med tre systrar, men vi träffas aldrig."
"Men vi råkade nyligen upptäcka
att vår åldrade pappa träffar en annan kvinna i hemlighet."
- Jag sticker. - Hej då.
"Min gamla mamma vet ingenting,
och hon har njutit av att bli gammal tillsammans med sin man."
- "Vi systrar..." - Jag går nu.
Ha en bra dag.
"...suckar varje gång vi träffas."
"Min man är i den åldern där män får sin medelålderskris."
"Är att leva utan att skapa vågor enda sättet för kvinnor att bli lyckliga?"
"Jag tänker på det varje dag numera."
Vem som helst skulle tro att du skrev det.
Du också?
När jag läste det hajade jag till.
Jag har aldrig skrivit in till tidningen. Jag är inte den typen.
Vem annars skulle skriva att deras man var redo för en medelålderskris?
Dina systrar lever ensamma.
Sluta. Även om jag tänkte så skulle jag aldrig skriva det.
"Undertecknat, anonym 40-årig hemmafru." Var det verkligen inte du?
- Jag vet! - Va?
Vi ses.
- Varsågod. En souvenir. - Tack.
- Har ni varit på resa? - Ja, jag har besökt mina föräldrar.
- Bor inte era föräldrar i Ikegami... - Visst har det blivit kallt?
Det är nog årets kallaste dag.
Hallå?
Jaha... Makiko...
Du var ute tidigt.
Jag har inte varit "ute" nånstans. Varför ringer du så tidigt?
Du har alltid varit bra på att skriva, men nu har du överträffat dig själv.
Till och med Takao var imponerad. Han sa att du borde bli författare.
- Vad pratar du om ? - Har du inte läst morgontidningen?
Va? Det är väl klart att jag har.
I framtiden borde du prata med oss innan du gör nåt sånt här.
Jag har inte sagt till nån annan än dig att jag har mina misstankar om Takao.
Det var inte jag som skrev det.
Men hur kommer det här att gå? De får ju samma tidning i Ikegami.
Åh, nej...
Du strör ut dina naglar överallt.
Varsågod.
Kära nån... Så där.
Manliga naglar är hårda. De gör ont när man trampar på dem.
Det finns inte manliga eller kvinnliga naglar.
Jo, det gör det.
INSÄNDARE
Du vet verkligen ingenting.
Visst... Aj, det gjorde ont.
Åh... God dag.
- Tack för lång och trogen tjänst. - Nej, tack själv. Nöjet var på min sida.
Era blommor var väldigt populära. Jag är ledsen att det måste bli så här.
I vår verksamhet är februari alltid en svår månad.
Vi kan ju inte skära ner på matkostnaderna.
Tyvärr kan man ju inte äta blommor.
Det är en beklaglig situation.
Jag skäms faktiskt.
Hur som helst...
Varsågod.
Ni borde inte. Jag förtjänar inte sådan vänlighet.
Va? Det är bara den här månadens arvode.
Jaha...
Tack.
I så fall, kan jag få ta med mig vasen som jag har lånat ut till er?
Jag tror att den står i köket.
Förlåt mig för att vi behöll den så länge.
Jag ville ge er en avskedsgåva, men vi hade inte mycket.
Tycker ni om torkad fisk?
- Det är min favorit. - Så bra.
Det är en souvenir som min man köpte under en golfresa till Izu.
Jag förstår.
Går det bra att jag får den, min herre?
Varsågod.
Oj...
Jag vill inte ha dina ursäkter.
Du hade kunnat sparka mig på andra sätt.
Tsunako?
- Så Makiko berättade. - Va?
Jag är inget barn. Du behövde inte komma hit för att läxa upp mig.
Vad pratar du om? Du sa att jag skulle komma hit.
Va?
Sensei?
Tack för att ni rekommenderade oss.
Kära nån...
Sa inte er svåger att han hade bokat bord?
Jaha...
Er svägerska har gjort så mycket för oss. Jag ska visa er till ert bord.
Det är så likt dig, Tsunako!
Glöm alltihop, är du snäll.
Jag är känd för mitt dåliga minne.
Är det ett affärsmöte?
Nej, det är privat.
- Jaha. I så fall ska jag... - Nej, det blir perfekt. Du borde vara med.
- Va? - Du kommer att känna igen mina gäster.
Vem då?
- Min pappa och den där kvinnan? - Jag hade gärna fixat det, men inte idag.
Det handlar om Takiko och detektiven.
Han som har utrett pappa?
Han heter Katsumata, och han och Takiko...
På allvar? Finns det män som tycker om såna som hon?
Om man tittar noga är hon riktigt söt.
Ursäkta. Er gäst har anlänt.
- Så bra! Slå dig ner här. - Välkommen, kära kund.
Jag förstår! Det är här du har gjort dina blomsterarrangemang.
Tack för att du kom.
Vad får du betalt? Förutom material?
Du som är så lyckligt lottad borde inte ställa såna frågor.
- Va? - Tsunako!
- Vänta lite... - Er gäst är här.
Välkommen! Sätt er här.
- Förlåt att jag upptar er tid. - Inte alls.
- Slå er ner. - Så där, ja. Jag kan ta er rock.
- Så där. - Ursäkta.
Nå, vad kan jag säga? Vi är tydligen skyldiga er en hel del.
- Det här är Takikos storasyster. - Ja, jag heter Tsunako.
- Tsunako? - "Tsuna" som i "Yokozuna".
Jämför dig inte med sumobrottare. Säg heller "tsuna" som i "rep".
Och ni heter...
- Nåt med "Mata", eller hur? - Katsumata.
- Vilket tecken för "Katsu"? - Tecknet för "seger".
- Och "Mata". - Tecknet för "igen".
Jag förstår. Hur många syskon har ni?
- När det gäller mina syskon... - Det har inte du med att göra.
Hur så?
Takao, sa du inte att du ville diskutera vår pappa?
Det stämmer.
Då kanske vi ska prata om det.
Det här är inte biblioteket, Takiko. Här finns inga regler.
Ska vi ta nåt att dricka medan vi pratar?
Håll inte på så där!
- Om du ska vara så stel... - ...vill ingen ha mig. Jag vet.
Nu räcker det. Båda två.
Det här är ju...
Ursäkta.
Herr Katsumata och jag...
Jag betalar bara för...
Eller, inte för...
Vi har en affärsrelation.
Det är inte mer än så, eller hur?
Ja.
Det var inget särskilt övertygande svar.
Han pratar alltid så där.
Herr Katsumata, säg att det skulle vara fel av dem att få fel uppfattning.
Ja.
Eller så kan ni säga om det inte är till besvär.
Det är... till besvär.
Jaså?
Jag är intresserad av nån.
- Nån annan? - Ja.
Jaha... Vilken typ av människa?
En vänlig människa.
Vänlig? Jaha...
En vänlig människa, va?
Så... Det här mötet...
Jag måste tillbaka till jobbet.
Takiko!
Jaha...
Ursäkta mig.
Ni borde nog ta den här...
- Förlåt mig. - Nej, det gick bra.
- Är ni säker? - Går allt bra?
Takiko!
Vänta.
Kom tillbaka!
Takiko!
Det jag sa var en lögn.
Hör du mig?
INTRESSERAD
GILLAR
ÄLSKAR
TOKSTOLLE
Det kommer att gå bra.
Jag är med dig. Det finns inget att oroa sig för.
Vem har sagt att jag oroar mig?
Jag knockar honom i första ronden.
Mamma och jag kommer att heja på dig.
- Kommer din mamma? - Hon har aldrig ogillat boxning.
Jag förstår.
Hon ogillar inte dig heller.
Om du fortsätter så kommer du att förlora.
Bara så här räcker.
Yoko säger att hon bantar, så hon vägrar äta frukost.
- Åh, nej. - Ja, hon kommer när hon är hungrig.
- En kopp till. - Jaha...
Sen när gillar du te så mycket?
Det är gott när andra gör det.
Hinner du nånsin slappna av här?
Takao har ett möte idag, och jag lagade middag åt barnen innan jag gick.
Vad var det?
Tidningen.
- Den kommer väldigt sent. - Den brukade komma tidigare.
De kanske har omorganiserat?
Ska jag gå och köpa sushi?
Det räcker med det du har hemma.
Blir pappa sen?
Han borde komma snart.
Han jobbar idag, eller hur?
Kommer han alltid hem så tidigt?
Han tycker inte om att äta ute.
Var ska jag lägga tidningen? Med morgonupplagan, kanske?
- Morgonupplagan? - Ja.
Ja, just det. Din pappa klippte tånaglarna över den i morse.
Använde ni den som en matta?
Tidningar är faktiskt till för att läsas.
Kanske, om de använde större typsnitt.
Jag önskar att det fanns en särskild tining för oss äldre.
- Vart ska du gå? - Till snabbköpet. Yuzun är slut.
- Jag kan gå. - Nej, jag är skyldig dem 50 yen från igår.
Hur går det?
Jag vet inte.
Han verkar förlora.
Hallå! Ronden är slut!
Vill du försöka med det igen? Va?
Fan också! Sätt dig! Skärp dig!
Lugna dig, sa jag! Uppfattat? Idiot.
Munskyddet. Bra. Och vatten.
Okej. Ta det lugnt.
Okej.
- Jinnai! - Okej.
- Jinnai! - Ta det lugnt, okej?
Försök inte göra allt själv! Lyssna.
Jinnai!
- Sekonder ut ur ringen. - Jinnai!
Då kör vi.
Rond sju.
Ge allt du har! Tappa inte huvudet nu, okej? Kör hårt!
Så ja! Kom igen!
Se upp! Du måste hålla garden uppe!
Gå i clinch!
De säger att han har hjärnskakning. Han får åka hem när han har vilat lite.
Varför tittade du inte?
Varför gick du innan det var slut?
Att bli slagen är mitt jobb!
Som en grönsakshandlare som säljer rädisor!
Skulle en grönsakshandlares fru springa iväg medan han står och säljer?
Jag vet att du är där.
Öppna.
Varför släpper du inte in mig?
Hej på dig. God kväll.
- Kallt, eller hur? - Ja.
Kanske årets kallaste dag.
Kom, Maruchan.
Kom igen! Öppna.
I så fall tar det här aldrig slut.
Varför måste det ta slut?
Om du inte släpper in mig kan vi väl äta ute?
Jag har redan ätit den torkade fisken ni gav mig.
Jag vill också ha fisk.
Torkad fisk! Torkad...
Snälla, Tsunako...
Om det går borde vi vara här alla fyra ikväll.
Lite som... ett familjemöte eller nåt.
Jag vill att vi pratar allihop.
Har du aldrig fått föraningar?
Jag drömde en konstig dröm i går. Eller snarare i morse.
En maggördel? Jag?
Var inte dum.
Du behöver inte ringa för varje liten grej.
Va?
Ikegami? Nu?
Aldrig i livet. Jag menar...
Nu? Men...
Vänta...
Okej. Det låter bra. Jag kommer.
Okej. Vi ses då. Hej då.
Vi borde göra slut.
Spring hem till din mamma!
Följ med.
Och se ut så här?
Jag kommer inte att skämmas för dig.
- Men jag skäms! - Varför det?
Att bli slagen är väl ditt jobb?
Som en grönsakshandlare som säljer rädisor?
- Varför skulle du skämmas? Va? - Aj! Vad fan sysslar du med?
Tyst med dig.
Varför tjurar du så efter en förlust?
Tänker du bara sitta där tills du är bra igen?
Du ska veta...
Jag gick bara för att jag inte kunde stå ut med att se hur svag du var.
Hur vågar du fråga varför jag inte var där?
Du får säga så nästa gång du vinner på knockout!
Patetiskt!
Gå du!
Det här...
...är stationen i Ikegami.
Det här...är sjukhuset.
Du går uppför stentrappan.
Sen, när du kommer till matbutiken svänger du höger in på tredje tvärgatan.
Det här är templet. Och sen...
Vi brukade vänta på pappa så här ganska ofta, eller hur?
Ja...
När klockan blev åtta började vi äta utan honom.
Tsunako var bäst på att smyga till sig mat. Hon tog alltid av alla andra.
Förbjuden frukt, va?
Va? Det gjorde jag aldrig.
- Innan vi visste ordet av var allt borta. - Precis.
Pappa är hemma!
- Välkommen hem! - Välkommen hem!
Ni brukade aldrig stå upp.
Är pappa alltid så här sen, mamma?
Nej, det skulle jag inte säga.
Han säger att han äter middag hemma.
Det är såna män är.
- Ska vi stänga fönsterluckorna? - Ja.
Jag vet inte vem som skrev det där.
- Var det verkligen inte du? - Det har jag ju sagt.
- Hon försökte mena att det var jag. - Makiko?
Ni borde se min handstil först.
Min man sa att det var mer katastrof än kalligrafi.
De som skriver insändare är skickliga på att skriva.
Va? Jag skulle aldrig göra nåt sånt.
Takiko skriver inte skickligt. Hon är bara prydlig. Eller naivt ärlig.
Sakiko!
Djävlar ut!
Va?
- Lycka in! - Just det. det är Setsubun idag.
Djävlar ut!
Lycka in!
Har ni gjort bönkastningsceremonin?
- Det är så jobbigt att städa sen. - Takiko gjorde det säkert.
Va? Du skojar.
Mamma, kastade du bönor?
- Va? - Varför just jag?
Jag köper bönor varje år.
Eftersom ni ändå är här, ska vi äta dem med miso?
Okej, vi gör det.
- Det var så länge sen. - Eller hur?
Då kör vi.
- Djävlar ut! - Djävlar ut!
- Lycka in! - Lycka in!
Men om ingen av oss skrev det, kan det verkligen ha varit en slump?
Jag förstår logiken, men detaljerna var för lika.
- Förutom antalet systrar. - Var inte cynisk.
Lycka in!
Tror ni att pappa läste tidningen och inte vill komma hem?
- Att han har rymt hemifrån? - Lägg av...
Lycka in.
- Man vet aldrig. - Djävlar ut!
- Djävlar... Hoppsan! - Det räcker. Det blir så mycket att städa.
En sista gång. Djävlar ut!
- Jag önskar att han hade rymt hemifrån. - Va?
Vem?
Vem har rymt hemifrån?
Hiroo. Men han kom tillbaka efter några timmar.
Dagens ungdomar är oförutsägbara. Du måste vara försiktig.
- Är det vinden? Vi borde stänga fönstren. - Ja.
- Det blir verkligen kallt här inne. - Ja, huset är gammalt och dåligt byggt.
- Det finns varma västar i tatami- rummet. - Då lånar vi dem.
Vad gör ni?
- Jag berättade om min dröm, eller hur? - Tror du att han vill dö?
Först min dröm, sen tidningen...
Om han inte kommer hem...
- Tänk om de två älskande begår självmord? - Säg inte så!
Ställ disken i diskhon när ni har ätit.
- Sten, sax, påse. - Ja! Hiroo gör det.
Vad håller du på med?
- Jag behöver den där, du vet... - Muddlaren?
- Ja, precis. - Varför använder du inte bara ätpinnar?
Jag ska göra amazake, inte saft.
Det smakar likadant.
- Ska ni inte kasta bönor? - Det är bara jobbigt.
- Vilken tråkig attityd. - Tråkig attityd.
Allt skrikande är bara pinsamt.
Kom igen. Om du tänker så blir du aldrig befordrad.
Du blir aldrig befordrad.
Vem bryr sig?
Sluta på den där skolan då. Den kostar en förmögenhet.
Ja, sluta då.
Att kasta bönor får mig inte befordrad.
- Det är nonsens. - Va?
Nonsens? Säg inte så till dina föräldrar.
Ja? Herr Satomi. Jaha, det är du.
- Djävlar ut! - Inte nu.
Vet du var muddlaren är? Muddlaren.
- Lycka in! - Aj!
Han har aldrig varit så sen hem. Kan inte du kolla hemma hos henne?
- Det gjorde ont! - Hos henne?
Djävlar ut!
Jag vet inte ens var hon bor.
Jag kan berätta. Minami Senjuku i Ota.
Va? Kan ni vara tysta? Jag hör inte ett ord!
Djävlar ut!
Sluta med bönorna nu! Gå och lägg er!
- Jag har redan tagit ett glas. - Ta en taxi.
Inser du vad klockan är? Jag har ett möte i morgon bitti.
Om det skulle hända nåt hemskt blir det för sent. Snälla...
- Fröken Tsuchiya är på sjukhuset. - Sjukhuset?
Hennes son gjorde sig illa.
Jag hörde hennes man komma springande.
- Håll den här. - Vad tusan? Vad är det här för nåt?
- Varsågod, Sakiko. - Ställ inte allting på mitt skrivbord .
Förlåt.
Jag står inte ut med att kasta allt det här.
Varför bryr du dig? Du satt aldrig vid skrivbordet ändå.
Du! Lägg inte saker där!
- Du kan inte bara... - Nu räcker det!
Ni är vuxna kvinnor båda två. Sluta nu.
Okej, vi har hittat dem.
Nu så.
Nu ska vi se...
- Oj! - Nu kommer minnena tillbaka!
- Titta bara... - Här är din, Tsunako.
- Har du allas? - Ja. Här är din, Makiko.
Takiko.
- Sakiko. - Är den min?
Den är helt maläten.
Du tar väl hand om saker, mamma.
Jag tänkte att jag skulle visa er dem om ni betedde er illa nån gång.
- Jag hatade den här. - Jag med.
Men om vi inte tog på dem blev det problem.
Innan ni gick och lade er brukade ni spela upp Kunisada Chuji.
Kunisada Chuji?
Ni satte en linjal i gördeln, som ett svärd, och sen...
Ja, nu minns jag! Du kan vara Chuji. Jag är hans tjänare.
"Det är vår sista kväll på Akagiberget."
"Åh, jag hör en gås..."
Du har hoppat över en bit.
Före det säger han nåt om sin hemby, Kunisada.
"Jag kan inte låta bli att känna mig ensam."
- Ja, det stämmer. - Sen säger han: "Åh, jag hör en gås."
"Den flyger mot söderns skyar."
Vad är det här?
Va?
- Så vackra! - Det är talismaner.
För när ni besökte ert första tempel.
- Tsunako. - Oj...
Den här är Makikos.
Är inte hennes finare?
Eftersom hon var första barnet köpte pappa den i ett varuhus.
Var är min?
Takiko...
Vi måste ha återanvänt dem.
Med de första barnen är allt nytt, men nyhetens behag avtar.
Kriget hade precis tagit slut. Vi hade inte råd med sånt.
Vi behövde se till att alla fick mat för dagen.
Och jag fick ingenting. Och ni undrar varför jag är cynisk.
- Varsågod. Det spelar ingen roll. - Jo.
Det gör det. Det spelar stor roll.
Bara dårar slåss över talismaner.
Gå och lägg dig om du vill, mamma.
Hur ska hon kunna sova med allt vårt oväsen?
- Ska vi lägga oss allihop? - Så där.
- Ja, vi går och lägger oss. - Vi kan väl ha gördlarna över pyjamasarna?
- Jag får inte på den längre. - Inte? Nej, jag antar det.
Har jag extra filtar?
Det räcker med lakan.
- Det går bra. Det blir snart varmt. - Jag hjälper dig.
Tror du att Takao åkte dit?
Ja.
Om pappa inte är hemma imorgon, vad ska vi göra då?
Ska vi berätta för mamma?
Om du-vet-vad?
Sluta!
Va? Var det inte du som sa att en kvinna inte borde göra vågor?
Det var inte jag.
Pappa måste ha läst tidningen, eller hur?
Vem vet.
Han brukade läsa den från pärm till pärm.
Om nåt händer pappa är det ditt ansvar, Makiko.
Jag har ju sagt att det inte var jag.
Om det inte var du, vem var det då?
Takiko.
Om jag verkligen hade skrivit det hade jag inte pratat om det så mycket.
Hur vet vi det? Du kanske inte trodde att de skulle trycka det, och fick panik.
- Var det så? - Jag ringer tidningen.
- Jag ber att få se originalet. - Tyst! Hon hör.
Tror ni att mamma har läst det?
- Förmodligen inte. - Hur vet du det?
Innan hon hann läsa använde pappa tidningen att klippa sina tånaglar på.
Va?
Varför sa du inte det från början?
Var det nåns mage?
- Du gör ju trianglar, Makiko. - Ja, det stämmer.
Var inte mammas cylinderformade?
- Din är en trumma, Tsunako. - Det stämmer.
- Gifta kvinnor använder sin svärmors stil. - Det är sant.
- Min är en cylinder. Är det ett problem? - Inte alls.
Din är väldigt välgjord. Det märks att du har många års erfarenhet.
Pappa gillade alltid dem.
Jag gillar dem också.
De är bra att ha hemma när han dricker öl.
Blir den bra?
Ja. Jag gör mer.
Sakiko, på hakan...
- Här? - Ja.
Men var kan pappa vara nånstans?
Vänta.
Pappa... gav mig pengar tidigare.
- När då? - När?
- Idag. - När på dagen?
På kvällen. Han gav mig sin plånbok.
Han tänker verkligen dö.
Sluta!
Där är han ju!
- Välkommen hem! - Välkommen hem!
Vad gör du här så här sent?
Inget särskilt.
Jag fick frågan om att bli chef i Osaka. Jag skulle rådfråga min fru och återkomma.
- Hellre än att ringa så... - Ser man på!
Det måste vi fira.
Ni hörde honom.
Se upp, ni spiller ris.
Kom in nu, skynda.
- Okej. - Okej.
Oroa er inte. Barnet har skadat sig. Han blev påkörd av en motorcykel.
Han är på sjukhuset, men mår bra. Er pappa kommer hem.
- Tack och lov. - Ja.
Det här var en överraskning.
Om ni är uppe längre blir ni trötta imorgon.
Det är imorgon.
Ja, det är det ju.
Ni kommer att förkyla er.
Pappa har inte rakat sig.
Män har det tufft på morgonen.
- Och kvinnor blir magrare - För varje år som går.
Vad är det? En present?
Det är serieteckningen från dagens tidning.
Va?
Skrev er mamma brevet?
Vänta!
Om det var hon, varför sa hon inget? Hela dagen har alla trott att det var jag.
Vänta!
Er mamma visste. Hon visste, men hon spelade dum.
Vi säger att det var du, okej?
Tidningen.
"Min gamla mamma vet ingenting,
och hon har njutit av att bli gammal tillsammans med sin man."
"Vi systrar suckar varje gång vi träffas."
"Är att leva utan att skapa vågor enda sättet för kvinnor att bli lyckliga?"
"Jag tänker på det varje dag numera."
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu