О ревнощі!
О лють моя!
Тату, ні!
Не треба!
Не вбивай себе!
Благаю!
Мамо!
Зупини його!
- Впусти нас! - Впусти!
- Мамо! - Мамо!
- Ні! - Тату!
- Чому?
- Тату! - Тату!
Харамакі поверх піжами?
Нас змушували їх носити в дитинстві.
Батьки думали, без них ми замерзнемо і захворіємо.
Ти теж носила?
Усі носили!
Хотів би я побачити, як ви кричали і плакали в них.
Нам тоді смішно не було.
Але це так жорстоко. Чому ви не накинулись і не зупинили його?
Ну, він обгородив нас священною мотузкою.
Ми не могли.
Усе ясно.
Навіть дітям не можна втручатися у справи батьків.
Частина тебе досі так думає.
Хлопчик називає його татом, хоча він не його син.
І він з тією жінкою вже скільки, сім років зустрічається?
Тобто він почав брехати мамі ще давно.
Я б не називав це брехнею.
Ну, він їй нічого не каже.
А значить, бреше.
Невже йому не соромно?
Може, він бреше, бо йому соромно?
Якщо вже надумав помирати,
то міг би розлучитися з нею або хоча б вибачитися.
Він дуже наївний, якщо думає, що його смерть щось вирішить.
Тобі ж це наснилося. Він нічого не зробив.
Так, але...
А твоя мама молодець.
Просто сиділа і шила?
Вона була надто спокійною, навіть для себе.
Ну, бути спокійним краще, ніж постійно про все хвилюватися.
Для чоловіків це...
Дуже зручно?
Річ не в зручності.
Це розумно.
Така логіка на користь лише чоловікам.
То був твій сон. Не зривайся на мені.
- А! - Що?
Газета.
АСУРА
ЛЮТИЙ 1979 РОКУ
Я ж просила розбудити мене о шостій!
- Я три рази будила! - Брешеш!
- Не брешу! Став будильник тоді! - Відійди!
Чорт.
- Завжди мама винна. - Я не встигну!
- Зараз моя черга! - Ти довго миєшся!
- Я наступний. - Та добре.
Як не прокинуся, усе стирчить.
- Я ж її будила? - Га? А, так.
- Поквапся! - Добре.
- Телефон! - Мамо!
- Мамо, телефон! - Мамо!
- Телефон! - Чого ви мене кличете? Підійміть самі!
Я зайнята вранці.
- Я теж. - У мене рот повний.
Ти мала зробити домашку ще...
Нащо ти його набиваєш?
Дім Сатомі.
Сакіко!
Макіко, як ти могла?
Ти про що?
Я знаю, що завжди була проблемною дитиною.
Але ж... Привіт.
Якою б я не була, ми з тобою сестри.
Сакіко?
І нас четверо.
Чому ти написала, що троє? Невже ти не вважаєш мене за сестру?
Про що ти говориш?
Не прикидайся. Я теж читаю «Шімбун».
«Шімбун»? Що в ньому?
Не вдавай, що не знаєш!
«У мого батька коханка».
У мого батька ко...
Сакіко!
Що це значить?
То це не Макіко?
Що за крики спозаранку?
Я шукала статті про твій бій
і наштовхнулася на сестрин читацький лист.
Лист?
Мабуть, я себе накрутила.
Але я все ж знайшла твоє ім'я.
Бачиш? Хідеміцу Джиннай!
Ти мене відволікаєш.
Чого ти?
Що тут такого? Це просто стаття. Боже.
Любий!
Уже виходжу.
«Шімбун»! Дай «Шімбун»!
Дякую.
У тата проблеми?
Не у тата — діду...
Що ти... Іди... Ти запізнишся. Швидше!
Закінчи домашку! Іди!
ЗАЙНЯТО
«Сестри — як горошини, що ростуть в одному стручку.
Коли вони дозрівають і вириваються з оболонки,
їхні життя і погляди розходяться.
У мене дві сестри, але ми рідко бачимося — лише на свята.
І недавно ми дізналися,
що наш літній батько потайки зустрічається з іншою жінкою».
- Я пішов. - Гарного дня.
ЧИТАЦЬКИЙ ЛИСТ
«Моя літня мати нічого не знає
і спокійно доживає з ним старість».
- Ми з сестрами...» - Я пішла.
Гарного дня.
«...збираємося і просто зітхаємо.
Моєму чоловікові 40, і я боюся, він зробить те саме.
Невже, щоб бути щасливою, жінка має жити... терпіти і не здіймати хвиль?
Останнім часом я постійно про це думаю».
Тільки ти могла таке написати.
І ти туди ж?
Я прочитав і обомлів.
Я в житті не писала читацьких листів. Я таким не займаюсь.
Хто ще може боятися, що її 40-річний чоловік «зробить те саме»?
Твої сестри незаміжні.
Лист не мій. Навіть якби я і боялася, я б цього не розголошувала.
Підпис: «40-річна домогосподарка».
Не твій, га?
- Я знаю! - Га?
Побачимося.
А, чекай. Подарунок.
Дякую.
Приїхали з подорожі?
Га? А, так, їздила до батьків.
- Хіба вони не по сусідству живуть? - Холодно, правда?
Справжня холодрига.
Іду.
Алло.
А, Макіко.
Така рань, а ти вже десь ходиш.
Ніде я не ходжу.
Чому ти так рано дзвониш?
Сестро.
Ти завжди добре писала, але цього разу перевершила себе.
Навіть Такао оцінив.
Сказав, у тебе талант.
Про що ти?
Ти що, не читала ранкову газету?
Га?
Звісно, читала. Аякже.
Наступного разу, перш ніж щось робити, порадься з нами.
Я тільки тобі сказала,
що підозрюю Такао. Більше нікому.
Це не я написала.
Слухай, що тепер робити?
Батьки теж читають «Шімбун».
Не розкидуй їх.
Зараз.
На.
А, ага.
Ай-яй-яй...
Ось.
Чоловічі нігті жорсткі. На них боляче наступати.
Усі нігті однакові.
Ні, не однакові.
ЧИТАЦЬКИЙ ЛИСТ
Ти нічого не знаєш.
Добре. От зараза.
«ХВИЛІ»
Добрий день.
Дякую за роки служби.
Це вам дякую. Я була рада у вас працювати.
Ваші квіти всім подобались.
Дуже шкода, що так вийшло.
Ресторанам дуже непросто взимку через малу кількість відвідувачів.
І ми не можемо урізати витрати на їжу.
Квітами не нагодуєш.
Нам дуже прикро.
Мені навіть соромно.
Отже,
ось.
Це дуже щедро з вашого боку, але я не можу цього прийняти.
Це ваша зарплата. За поточний місяць.
Дякую.
Коли так, то дозволите забрати вазу, яку я вам позичила?
Вона, здається, на кухні.
Вибачте, що не віддала раніше.
Я хотіла вам щось подарувати на прощання, але нічого кращого не знайшла.
Ви любите сушену рибу?
Обожнюю!
От і славно.
Чоловік привіз її вчора з Ізу, де грав у гольф.
А.
Можна я її візьму?
Авжеж.
Ух ти!
Мені твої виправдання не потрібні.
Якщо хотів звільнити, міг це зробити по-людськи.
Цунако.
Отже, Макіко все розповіла.
Що?
Я не дитина. Не треба приходити і читати мені моралі!
Про що ти?
Ти сама порекомендувала це місце.
Що?
О, майстре.
Дякую за нового відвідувача.
А, ну...
Боже!
Ваш зять вам не сказав, що забронював у нас столик?
Майстер багато для нас зробила.
Прошу за мною.
Ти як завжди.
Забудь про все, добре?
На щастя для тебе, у мене погана пам'ять.
У тебе ділова зустріч?
Ні, особиста.
- А, ну, тоді я... - Ні, не йди.
- Залишся. - Що?
Ти побачиш знайому людину.
Кого?
Тата і ту жінку?
Провернути таке було б справжнім досягненням,
але ні, декого іншого.
Прийде детектив, якого найняла Такіко.
А, той, що шпигує за татом?
Його звати Кацумата, і Такіко йому...
Серйозно?
Вона комусь подобається?
Вона симпатична, якщо придивитися.
Перепрошую.
До вас прийшли.
- Сідай. - Вітаю вас у ресторані.
А, точно.
Ось де ти підробляєш майстром ікебани?
Я до ваших послуг.
Скільки ти заробляєш з вирахуванням витрат?
Негоже окриленій людині ставити такі буденні питання.
- Га? - Цунако!
- Хвилиночку... - До вас прийшли.
Заходьте. Сідайте.
- Дякую, що виділили час. - Пусте.
Сідайте.
Дозвольте вам допомогти.
- Ай. - Вибачте.
Що ж,
ми у вас у боргу.
Це її старша сестра.
Так, я Цунако.
- Цунако? - Ієрогліф, як в «Йокозуна».
Ти ж жінка, скажи краще, що як у «перетягуванні каната».
А ви...
Щось з «мата»?
Кацумата.
«Кацу» — це?
«Перемога».
- А «мата»? -«Знову».
Ви один в сім'ї?
Ну, взагалі-то...
Це неважливо.
Чому?
Такао, ти наче казав,
що хотів поговорити про тата?
Так.
Тож давайте поговоримо.
Ми не в бібліотеці — необов'язково дотримуватися правил.
Правда ж? Давайте трохи поговоримо.
Я не хочу!
Такіко, якщо будеш так спалахувати...
Сидітиму в дівках. Знаю.
Ну все, годі вам.
Ви все...
Перепрошую.
Ми з Кацумата-саном
маємо фінансові...
Точніше не фінансові,
а ділові стосунки.
І ваші підозри нам дошкуляють, так?
Так.
Якось ви дуже тихо це сказали.
Він завжди тихо розмовляє.
Кацумата-сан,
скажіть, що їхні підозри вам дошкуляють.
Так.
Але якщо не дошкуляють, теж скажіть.
Вони мені... дошкуляють.
- Дошкуляють? - Справді?
Мені дехто подобається.
Хтось інший?
Так.
Яка вона?
Дуже добра.
Добра? Ясно...
Добра, кажете?
Отже, зустріч...
У мене багато роботи. Мені пора.
Такі-чян! Такіко!
Перепрошую.
Ви забули свій...
- Вибачте. - Нічого.
- Точно? - Усе добре?
РЕСТОРАН «МАСУКАВА»
Такіко-сан!
Стійте.
Стійте! Прошу!
Такіко-сан!
Я збрехав.
Чуєте?
Е...
ПОДОБАЄТЬСЯ
ЛЮБЛЮ
КОХАЮ
ДУРНИК
ТИ ЗМОЖЕШ! ЧЕМПІОН ЯПОНІЇ!
Усе буде добре.
Я буду поруч. Не хвилюйся.
Хто сказав, що я хвилююся?
Я нокаутую його в першому раунді.
Я вболіватиму за тебе разом з мамою.
Твоя мама теж прийде?
Їй завжди подобався бокс.
Ясно.
І їй подобаєшся ти.
Не зупинишся,
і програєш матч.
Я просто лежу.
МІНАМІ СЕНЗОКУ
Йоко каже, що на дієті, і відмовляється снідати.
- От же ж... - А потім кричить, що голодна.
Ще одну чашку.
Що?
Відколи ти так любиш чай?
В гостях він завжди смачніший.
То ти сьогодні вільна?
У Такао зустріч,
а дітям я залишила вечерю.
Що це?
Вечірня газета.
Чому так пізно?
Раніше не запізнювалась.
Може, листоноша змінився?
Купити тобі суші?
Я з'їм те, що в холодильнику.
Коли буде тато?
Та ось уже має прийти.
А, він сьогодні працює?
Він завжди приходить перед вечерею?
Так, бо любить їсти вдома.
Куди покласти газету? До ранкової?
- Ранкової? - Ага.
А, точно, тато обрізав на ній нігті вранці.
Обрізав на ній нігті?
Газети для того, щоб їх читати.
Але в них усе маленьким шрифтом.
Якби ж були окремі газети для стариків...
Ти куди?
У крамничку. Хочу купити юзу.
Я сходжу.
Ні, я маю віддати їм 50 єн.
Відступай!
Захищайся!
Клінч!
Як він?
Не знаю.
Здається, програє.
Час!
Гей! Тобі кінець! Я тебе прикінчу!
Стоп! Розійдіться! Стоп!
Спробуй!
Вгамуйся! Сядь! Сядь, я сказав!
Вгамуйся! Ти мене чуєш? Га?
Швидко, давай капу. Молодець.
Воду.
Відкривай.
Отак. Добре.
- Джиннай! - Усе.
- Джиннай! - Не божеволій!
Чуєш? Більше такого не роби!
Джиннай!
- Увага! - Джиннай!
Усе.
Сьомий раунд!
Покажи, на що здатен! Тільки не втрачай голову. Гаразд? Іди!
Отак! Давай!
Давай! Дави його!
Нападай! Це твій шанс!
Клінч!
Захищайся!
Клінч!
У нього струс мозку.
Трохи полежить, і зможе піти.
Чому ти не додивилася?
Чому пішла посеред бою?
Отримувати стусани — моя робота!
Так само як робота бакалійника — продавати рис!
Думаєш, його дружина тікає,
коли той продає товар? Га?
Я знаю, ти там.
Відчини двері.
Чому ти мене не впускаєш?
Добрий вечір, вітаю.
- Холодно, правда? - Дуже.
Справжня холодрига.
Ходімо, Мару-чян.
Ну!
Відчиняй.
Якщо відчиню, усе продовжиться.
Ну і хай продовжується.
Якщо не впускаєш, то хоч ходімо повечеряємо.
Я вже повечеряла твоєю сушеною рибою.
Я теж хочу сушену рибу.
Сушена риба! Су...
Оцуна! Агов!
Якщо вийде, я б хотіла зібратися сьогодні у мами.
Скажемо,
на сімейну зустріч чи щось типу того.
Я хочу поговорити.
Ти віриш у передбачення?
У мене вчора був дивний сон.
Точніше сьогодні вранці.
В харамакі? Я?
Ну і уява ж у тебе!
Необов'язково дзвонити через кожну дрібницю.
Що?
У батьків? Зараз?
Ну, не знаю, уже...
Зараз?
Хороша ідея.
Так. Скоро буду.
Ага, добре. До зустрічі. Бувай.
ОРЕНДА СПЛАЧУЄТЬСЯ 25-ГО ЧИСЛА ВНОЧІ НЕ ШУМІТИ!
Давай розійдемось.
Іди до своєї матусі!
Ходімо разом.
З таким обличчям?
Я вас познайомлю. Я не соромлюсь.
- А я соромлюсь! - Чому?
Отримувати стусани — твоя робота.
Як робота бакалійника — продавати рис.
- Чого тобі соромитись? - Ай! Ти що, здуріла?
Це ти здурів.
Один раз програв, і вже ниєш?
Лежатимеш тут, доки усі ранки не загояться?
Слухай,
я пішла, бо не могла дивитися
на твою слабкість.
І ти ще питаєш, чому я пішла?
Спершу виграй матч, а тоді питатимеш!
Огидно!
Іди сама!
Оце...
станція Ікегамі.
А це... лікарня.
Підіймешся по сходах,
і коли побачиш крамницю на перехресті,
повернеш праворуч.
Це святилище, а це...
Пам'ятаєте, ми раніше так чекали на тата?
Ага.
А після восьмої починали їсти без нього.
Ти крала в нас їжу.
Їй здавалося, що в інших смачніше.
А, в інших смачніше?
Що? Це неправда.
Ти нічого нам не залишала.
Так.
«О, тато прийшов!»
«З поверненням!»
Необов'язково вставати.
Мамо, він завжди так пізно приходить?
Зазвичай ні.
Вона сказала, він вечеряє вдома.
Чоловіки безстидні.
Може, зачинимо віконниці?
Так.
Хто ж все-таки написав того листа?
То не ти?
Я ж сказала, ні.
- Вона звинувачувала мене. - Макіко?
Спершу подивись на мій почерк.
Чоловік казав, що я пишу як курка лапою.
Люди, які пишуть листи в газети, мають гарний почерк.
Що? Ти ж не думаєш на мене?
У Такіко почерк не гарний, а просто акуратний, доскіпливо правильний.
Сакі-чян!
Чорти, підіть!
- О! - Що?
- Блага, прийдіть! - Сьогодні Сецубун.
Чорти, підіть!
Блага, прийдіть!
Гей, ви цього року вже кидали боби?
- Я не люблю їх потім прибирати. - А Такіко кидала.
Що? Ні.
Мамо, ти вже кидала боби?
- Що? - Нащо вони мені?
Я їх щороку купую.
Оскільки ви всі тут, я приготую з них місо, добре?
Бігом.
- Давно ми цього не робили. - Ну що?
Починаємо.
- Чорти, підіть! - Чорти, підіть!
- Блага, прийдіть! - Блага, прийдіть!
Якщо ніхто з нас його не писав, може, це й справді збіг?
Я розумію, про що ти, але подробиці надто схожі.
- За винятком кількості сестер. - Та годі тобі.
Блага, прийдіть!
Може, тато прочитав газету і тепер боїться повертатися?
- Думаєш, він утік? - Не видумуй.
Блага, прий...
- Всяке може бути. - Чорти, підіть!
- Чорти... Ой. - Ого!
Усе, досить. Потім не приберемо.
Востаннє. Чорти, підіть!
Краще б він втік.
Що?
Хто?
Хто втік?
Хіро. Але він повернувся через кілька годин.
Молодь зараз непередбачувана. Пильнуй за ним.
Ой, вам теж холодно? Може, зачинимо вікна?
Так.
У тебе тут прохолодно.
Будинок уже старий, його продуває.
У нас є бавовняні жилети в коморі.
Добре, я візьму.
Що...
Пам'ятаєш моє передбачення?
Думаєш, він хоче вмерти?
Спочатку мій сон, потім газета.
Він не повертається, бо...
Що як вони покінчать з життям?
Ні!
Гей, віднесіть тарілки у раковину.
- У-є-фа! - Так! Хіро віднесе.
Боже, що ти там шукаєш?
- Цю... Як її... - Мішалку?
Так, її.
Можеш паличками помішати.
Ними так не вийде.
Вийде.
Цей, а чого ти не кидаєш боби?
Бо це тупо.
- Недобре так казати. - Недобре!
Я не хочу кричати всяку дурню.
Боже, ти нічого не досягнеш з таким ставленням.
Не досягнеш!
Мені все одно.
Тоді забудь про підготовчі курси! Такі гроші віддаємо...
Забудь!
Кидання бобів мені нічого не дасть.
Це нонсенс.
«Нонсенс»? Як ти з батьком розмовляєш?
Алло. Дім Сатомі.
А, це ти.
- Чорти, підіть! - Та ні.
Ти знаєш, де мішалка? Мішалка.
- Блага, прийдіть! - Його досі нема.
Слухай, можеш з'їздити до неї?
До неї?
Я навіть не знаю, де вона живе.
Я зараз скажу.
На Мінамі Сензоку, в Ота.
Що? Тихіше! Я телефона не чую. Макаки!
Чорти, підіть!
Годі їх кидати! Лягайте спати!
Я вже випив.
Виклич таксі.
Ти бачила, котра зараз година? У мене завтра зустріч вранці.
Якщо щось станеться, потім буде пізно.
Будь ласка.
Цучия-сан у лікарні.
Що?
У неї син травмувався.
Кажуть, її чоловік примчав, мов опарений.
- Тримай. - Що це?
Що це? Фу.
Не роби з мого стола звалище.
Вибач.
Мені жалко викидати старі речі.
Яка тобі різниця?
Ти все одно за ним толком не сиділа.
Що ти робиш? Це мій стіл!
- Стій! Я тобі не... - Та годі вам.
Ви вже дорослі. Спокійно.
Знайшли.
Нарешті.
Подивимось.
Я його пам'ятаю!
- Дивись. - Це твій, Цунако.
- Ти їх не викинула? - Ні. Тримай, Макіко.
Такіко.
- Сакіко. - Це мій?
Мій моль поїла.
У тебе тут справжня скарбничка.
Я подумала,
от як почнуть виступати, покажу їх.
- Я його терпіти не могла. - Я теж.
І якщо ми їх знімали, нас сварили.
Перед сном ви розігрували «Кунісаду Чуджі» на футонах.
«Кунісаду Чуджі»?
Ви вставляли лінійку в харамакі.
- А тоді... - А, точно!
Зіграй Чуджі; я буду слугою.
«Остання ніч на горі Акагі».
«Ой, гуска плаче...»
- Ти пропустила. - Що?
Перед цим має бути: «Кунісада, моє рідне село». Чи щось таке.
І: «Самота мене бере», правильно?
- Так. - А, точно!
А потім: «Ой, гуска плаче».
«Летить у південне небо».
Гонг!
А це що?
- Яка краса! - Ух ти!
- Такі гарненькі. - Це амулети.
Вас з ними носили у храм.
Цунако.
Це Макіко.
Е, а чого у неї більший?
Позаяк вона наша первістка, тато купив її амулет в універмазі.
А де мій?
Такіко... А.
Ми давали тобі один з цих.
Первістки викликають захват, а подальші діти — вже не так.
Ні. Тоді були важкі часи. У нас не було можливостей.
Нам навіть на їжу не вистачало.
Мені теж не дісталося.
Тепер розумієте, чого я така?
- Це ніяк не пов'язано. - Пов'язано.
Пов'язано. Ой як пов'язано.
- Знайшли через що сваритися! - Що це?
Нічого, сиди.
Мамо, іди спати.
Як вона спатиме, коли ми тут балакаємо?
- Може, теж підемо? - Милота.
Так, ходімо.
Давайте одягнемо харамакі поверх піжами?
Я в нього вже не влізу.
- Не влізеш? Так, навряд. - Гей!
Чи є в мене стільки футонів?
Ковдри буде достатньо.
Ми ляжемо впритул.
Я тобі допоможу.
Думаєш, Такао поїхав до неї?
Так.
Якщо тато не з'явиться до ранку,
що тоді?
Може, краще розкажемо їй?
Про це?
Не показуй.
Що? Хіба не ти написала, що жінці краще не здіймати хвиль?
Ні, не я.
Думаєте, тато читав газету?
Хто знає.
Раніше він їх зачитував до дірок.
Якщо з татом щось станеться,
як ти з цим житимеш, Макіко?
Цього листа написала не я!
Якщо не ти, то хто?
Такіко,
якби його написала я,
я б вас не скликала сьогодні.
Звідки нам знати?
Може, ти не очікувала, що його надрукують, і запанікувала.
- Я вгадала? - Я зараз подзвоню в газету!
- Попрошу в них рукопис! - Тихо! Вона почує.
Що як мама її вже читала?
Не читала.
Звідки ти знаєш?
Ну, вона не встигла. Тато взяв її і почав підстригати на ній нігті.
Обережно!
Чому ти мені не сказала?
Хтось зголоднів?
О, Макіко, у тебе трикутники.
І що?
Мама ж робила овали.
Цунако, а в тебе барабани.
І що?
Коли виходиш заміж, переймаєш стиль сватів.
Це правда.
- У мене овал. Не подобається? - Ні, подобається.
Ти молодець, Такі-чян. Одразу видно багаторічний досвід.
Тато їх обожнює.
Я теж.
Вони добре йдуть до пива.
- Що як ми все з'їмо? - Нічого. Я ще зроблю.
Сакіко, у тебе...
- Тут? - Так.
Де ж це все-таки тато?
Чекайте.
Тато...
дав мені гроші.
- Коли? - Коли?
- Сьогодні. - Коли?
Увечері. Він дав мені свій гаманець.
Бо зібрався помирати.
Перестань!
- О! - Це він!
- З поверненням! - З поверненням!
Що привело тебе в таку годину?
Нічого.
Мені пропонують посаду в Осаці.
Сказали порадитися з дружиною і дати відповідь уранці.
- По телефону не хотів казати. - Боже!
Це ж прекрасно!
Ви це чули?
Ай, ви розсипаєте рис!
Ну, заходь.
- Вибач. - Вибач.
Не хвилюйтесь, річ у хлопчику.
Його збив мотоцикл.
Він у лікарні, усе добре. Ваш тато повернеться.
- Слава богу. - Так.
Ходімо.
О. Що...
Оце так сюрприз.
Чого ви не спите? Завтра сонними будете.
Уже завтра.
А, ясно.
Не стійте, застудитесь.
У нього щетина.
Чоловіки щоранку за собою доглядають.
А жінки тим часом чахнуть.
Усе завдяки вам.
Що це? Якийсь трофей?
Це манґа. Мамина йонкома, яку друкували в «Шімбуні».
Що?
Лист написала ваша мама?
Стій.
Якщо його написала мама, чому вона нічого не сказала?
Усі мене весь день звинувачують.
Не треба.
Вона все знає.
Знає, але вдає, що не знає.
Ми скажемо, що це ти його написала.
О, «Шімбун».
Моя літня мати нічого не знає
і спокійно доживає з ним старість.
Ми з сестрами збираємось і просто зітхаємо.
Невже, щоб бути щасливою, жінка має терпіти і не здіймати хвиль?
Останнім часом
я постійно про це думаю.
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус