‫- "קפה ראקרו" -‬
‫היא באמת חמודה?‬ ‫-אתה לא משקר?‬
‫בת כמה היא?‬
‫בת 23 או 24 בערך.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫- מרץ 1979 -‬
‫היא חמודה, תאמינו לי.‬
‫זה השולחן שלכם.‬
‫תודה.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫הירו.‬
‫שכשאת לבושה ככה, את נראית שונה.‬
‫אלה חברים שלך?‬
‫חברים ללימודים.‬
‫ארבע כוסות קפה שחור, בבקשה.‬
‫לא עדיף שתשתו מיץ?‬
‫אני רוצה אמריקנו.‬
‫גם אני.‬
‫אז שלושה אמריקנו, כן?‬
‫הבנתי.‬
‫אמריקנו? ברצינות?‬ ‫-אז מה?‬
‫דודה סאקי.‬
‫דודה סאקי!‬
‫את בסדר?‬
‫תודה.‬
‫אמרתי להירו לא להתקשר אלייך.‬
‫לא יכולנו פשוט להתעלם ממך.‬
‫פשוט הייתה לי סחרחורת. אני בסדר.‬
‫סאקיקו, את...‬
‫סליחה, אני יכולה להחליף בגדים?‬
‫בבקשה.‬
‫תסלחי לנו. נצא מפה בקרוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני מצטערת, קיוקו. זה היום החופשי שלך.‬
‫ברור שהתעלפת. את לא אוכלת שום דבר.‬
‫שום דבר?‬
‫אם תמשיכי ככה,‬
‫תמותי לפני שהחבר שלך יהפוך לאלוף.‬
‫מה אכלת היום?‬ ‫-מה זה חשוב?‬
‫אכלת משהו, נכון?‬
‫שום דבר?‬
‫אם הבעיה היא כסף, את יכולה לבקש...‬ ‫-הבעיה היא החבר שלי.‬
‫הוא יורד במשקל בשביל הקרב שלו.‬
‫הוא לא אכל שום דבר כבר עשרה ימים.‬
‫אפילו לא ראמן, וזה מה שהוא הכי אוהב.‬
‫אין סיבה שגם את תעשי את זה.‬
‫למה שלא אתמוך בו?‬
‫חשבתי שהיית אמורה לחזור מאוחר היום.‬
‫נכון.‬
‫תודה על הדאגה שלך.‬
‫תראו...‬
‫איפה לשים את הנעליים?‬
‫כאן?‬ ‫-כאן זה בסדר.‬
‫את רוצה לנסות?‬
‫אני חזקה.‬ ‫-קדימה.‬
‫את באמת חזקה.‬
‫יפה מאוד.‬
‫הנה לך!‬
‫והנה עוד אחד!‬
‫עבר הרבה זמן מאז.‬
‫מאז מה?‬ ‫-מאז שהיה לי קרב אמיתי.‬
‫את כישרונית.‬
‫אתה נראה לי די חלש.‬
‫- חייב לנצח! המשמעת היא הכול! -‬
‫מי אכל את זה?‬
‫את הראמן.‬
‫מי אכל את זה?‬
‫הקערה שעדיין יש בה מרק היא שלי.‬
‫לכי מפה, בבקשה.‬
‫הוא אמר שאתם לא נשואים.‬
‫היא לא אשמה.‬
‫אני אשמה, כי חזרתי הביתה מוקדם.‬
‫לכן אתעלם מזה.‬
‫את אשמה? זה ממש טיפשי...‬ ‫-מאקיקו, אל תתערבי!‬
‫אבל אתה יכול להסביר...‬
‫את זה?‬
‫את...‬
‫זה!‬
‫יש דבר אחד...‬
‫שאני לא יכולה לסלוח עליו.‬
‫אחותי...‬
‫התעלפה בעבודה.‬ ‫-מאקיקו!‬
‫היא לא הייתה מסוגלת לראות אותך רעב,‬
‫אז גם היא לא אכלה יומיים או שלושה!‬
‫אף אחד לא ביקש ממנה לא לאכול.‬
‫אמרתי לה להתעלם ממני ולאכול מתי שבא לה!‬
‫אבל היא לא מסוגלת.‬
‫אישה לא מסוגלת לעשות את זה.‬
‫בטח חשבת שהיא תאכל כשאתה לא רואה,‬
‫אבל זה לא פועל ככה.‬
‫מאקיקו...‬
‫במסעדה ההיא מגישים‬ ‫חביתות אורז, טוסט ודברים כאלה.‬
‫איך אתה חושב שאחותי הרגישה,‬ ‫כשנמנעה מאוכל עם כל הדברים האלה סביבה?‬
‫אתה לא מצטער אפילו קצת?‬
‫לא.‬
‫קוראים לזה צדקנות.‬
‫לעזאזל.‬
‫נראה לי שהפסדתי בהחלטת שופטים.‬
‫- אשורה: ארבע אחיות -‬
‫כדאי שתיפרדי...‬
‫יש לך מקום לעוד גיוזה, נכון?‬
‫כן, יש לי.‬
‫לדעתי כדאי לה להיפרד ממנו.‬
‫תעלו למעלה.‬
‫אמרתי לכם לעלות למעלה. קדימה.‬
‫לדעתי...‬
‫כדאי שתיפרדי...‬ ‫-נדבר על זה אחר כך.‬
‫אולי תגורי באיקגאמי?‬
‫באיקגאמי?‬
‫את לא חייבת ללכת לשם כרגע.‬
‫מוטב שתישארי כאן הלילה.‬
‫מאקיקו.‬
‫אם טקאו היה מנהל רומן...‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫רומן.‬
‫באופן היפותטי.‬
‫את...‬
‫היית רוצה לגור באיקגאמי?‬
‫בשבע השנים האחרונות‬
‫יש לאבא אישה נוספת בחייו, נכון?‬
‫אימא יודעת על זה,‬
‫אבל היא לא אמרה אף מילה.‬
‫היא מתנהגת כאילו דבר לא השתנה.‬
‫אני לא אוכל לסבול את המצב שם כרגע.‬
‫- הספרייה העירונית של טוקיו‬ ‫שלוחת אריסוגאווה -‬
‫- כל כתבי נאצומה סוסקי -‬
‫בשבילי לחמנייה משעועית אדומה.‬ ‫-אין בעיה. בבקשה.‬
‫אפשר להסתכל?‬
‫בטח.‬
‫"כל כתבי נאצומה סוסקי, כרך ג'."‬
‫אני יכול לקרוא את זה?‬ ‫-בבקשה.‬
‫"גוביז'ינסו".‬
‫"מתחת לשוליה הבולטים‬ ‫של מגבעת הפדורה החומה והרכה שלו‬
‫"פינו גבותיו העבות דרך‬
‫"בשעה שהביט למעלה,‬
‫"אל מעבר לאובך המשתרע, בצבע התכלת,‬
‫"של שמי האביב.‬
‫"כנגד הרגע השברירי הזה,‬ ‫שהיה עלול לקרוס עם משב הרוח הראשון,‬
‫"ניצבה בנחישות,‬
‫"בהתרסה, מול הכול,‬
‫"דמותו המאיימת של הר היאיי.‬
‫"איזה הר נורא הוד."‬
‫אחת המשמעויות‬ ‫של "גוביז'ינסו" היא "יופי מאיים".‬
‫תמיד חשבתי...‬
‫שאלו אותיות הקאנג'י של "פחדן" ו"יפהפה".‬
‫יופי פחדני?‬
‫לרוב הנשים היפות חסר משהו כאן, נכון?‬
‫כן, ברוב המקרים.‬
‫כמו אצל אחותי, סאקיקו.‬
‫אבל לא אצל כולן.‬
‫שלוש האותיות הראשונות הן גם שמו של מישהו.‬
‫דמות היסטורית מסין.‬
‫כשהוסיף את האות שמסמלת "צמח",‬ ‫הוא הפך את שמו לשם של פרח?‬
‫פרח שבאמת קיים.‬
‫פרח שנקרא ככה?‬
‫אתה זוכר את הזמרת הסינית ההיא?‬
‫זו עם הקול הגבוה, כמו כינור סיני?‬
‫"במעלה הגבעה, קוטפת פרחי פרג...‬ ‫-קוטפת פרחי פרג..."‬
‫אה, הבנתי.‬
‫אז המשמעות של "גוביז'ינסו" היא גם "פרג"?‬
‫"במעלה הגבעה, קוטפת פרחי פרג‬
‫"עלי הכותרת שלהם‬ ‫מספרים את רזי ליבו של אהובי..."‬
‫למען האמת...‬
‫כשאמרת לי שהוא מתאגרף,‬
‫ידעתי שזה מסוכן.‬
‫מסוכן?‬
‫הקריירות שלהם קצרות.‬
‫הם חייבים לפרוש בגיל 30, נכון?‬
‫רק אחד מבין כמה אלפים הופך לאלוף.‬
‫זה כמו לזכות בלוטו.‬
‫כשהייתי ילדה, היה לי כרטיס זוכה.‬
‫אני לא מתכוונת לזכייה קטנה.‬
‫למעשה,‬
‫אפילו אם הייתי בטוחה שהוא יהיה אלוף,‬
‫הוא לא מוצא חן בעיניי.‬
‫אם היה מדובר רק בראמן, או רק באישה...‬
‫זה ממש מר.‬ ‫-זה לא היה נורא כל כך.‬
‫נכון?‬
‫אפשר לסלוח על חטא אחד.‬
‫אבל גם הראמן וגם האישה?‬ ‫-רק רגע.‬
‫האישה...‬
‫האישה שהוא הביא לשם...‬
‫היו לה פרצוף ממוצע,‬
‫טעם רע בבגדים,‬
‫איפור צעקני...‬
‫והיא גם נשמעה טיפשה.‬ ‫-כן.‬
‫אני יכול להבין אותו.‬
‫בתור מתאגרף, אני מתכוון.‬
‫אולי ירגיז אותך לשמוע את זה, סאקיקו.‬
‫אבל העובדה שאת דואגת לגבר שלך כל כך‬
‫גורמת לו רק להרגיש גרוע יותר.‬
‫אין לי חברים שהם סופרים, אז זאת רק השערה,‬
‫אבל נגיד שהייתי כותב ספר,‬
‫ואשתי הייתה קוראת אותו בחשאי ומתקנת‬ ‫את הטעויות שלי. איך זה היה גורם לי להרגיש?‬
‫ראש המשפחה אמור להיות זה שסובל,‬
‫והאישה צריכה לישון בשלווה.‬
‫אולי הוא יקרא לה בשמות, או ימלמל האשמות,‬
‫אבל אפילו אז,‬
‫העובדה שהיא בטוחה מקילה עליו.‬
‫אז מותר לו לאכול ראמן ולהתפרפר?‬
‫לא, ברור שזה לא היה בסדר.‬
‫אני אומר רק שרגשותיהם‬ ‫של הגברים אינם נשמעים לקול ההיגיון.‬
‫זה פשוט המצב.‬
‫אולי אנחנו יכולים לחקור.‬
‫לחקור?‬
‫לחקור מה?‬
‫איך קראו לבלש ההוא?‬ ‫-מר קאטסומאטה?‬
‫כן, הוא.‬
‫את ג'ינאי, כן?‬
‫אנחנו נבדוק אם הוא...‬
‫נבדוק את יכולתו.‬
‫תפסיקי.‬
‫אם תעשו את זה, אנתק איתכם קשר.‬
‫בוא נלך משם במקום זאת.‬
‫אני לא אוהבת מקומות כאלה.‬
‫אתה מקשיב לי?‬
‫אני לא רוצה להיות פה!‬
‫הדוח.‬
‫בבקשה, תשכחי שזה קרה אי פעם.‬
‫תשכחי שביקשת ממני לבצע את החקירה הזאת...‬
‫את זה שחקרתי את הרומן של אביך...‬
‫ואת זה שזו הייתה‬ ‫תחילתה של מערכת היחסים בינינו.‬
‫אני לא עומד בזה.‬
‫מר קאטסומאטה.‬
‫אפשר?‬
‫זה...‬
‫זה לא טוב.‬ ‫-היא לא נכבית!‬
‫שרפה!‬
‫-אתה בסדר?‬
‫יש פה שרפה!‬ ‫-אוי, לא.‬
‫תיזהרי!‬
‫סאקיקו? תשתמשי בשמפו‬ ‫כדי לחפוף את השיער שלך.‬
‫הוא מתחת לכיור.‬
‫מצאתי!‬
‫אם האמבטיה חמה מדי,‬ ‫תוסיפי מים קרים. אל תדאגי.‬
‫בסדר.‬
‫אסור לך להיות לצידו.‬
‫אבל זאת האמת.‬
‫זה רק יגרום לה להסס להיפרד ממנו.‬
‫את לא זו שאמורה להחליט בעניין הזה.‬ ‫-ברור שלא.‬
‫אבל ברור לי שהיא תיפגע.‬
‫עדיין אין להם ילדים, או משהו כזה.‬
‫בלי קשר למה שתעשי, היא זאת ש...‬
‫באמת כדאי שהיא תחזור לאיקגאמי.‬
‫אבא ידע מה לעשות.‬
‫לא תוכלי להכריח אותה‬ ‫ללכת לשם אם היא לא רוצה.‬
‫היא גם לא יכולה להישאר כאן לנצח.‬
‫היא תוכל לישון בחדר האחורי הקטן.‬
‫הילדים פשוט יצטרכו לפנות לה קצת מקום שם.‬
‫נכון...‬
‫אבל הוא צמוד לחדר שלנו.‬
‫אוי, זה עקום.‬
‫זה לא ירגיז אותך?‬
‫שתהיה בבית שלנו זרה, כשתחזור מהעבודה?‬
‫היא לא בדיוק זרה. וכמה שיותר, יותר טוב.‬
‫אם תהיה כאן זרה,‬
‫לא נוכל לדבר בפרטיות.‬
‫מה את חוששת שהיא תשמע?‬
‫כשאישה מתחתנת, האחיות שלה‬ ‫הופכות לזרות לפתע פתאום?‬
‫אולי זה הוא?‬
‫תגיד לו שסאקיקו תישאר אצלנו.‬
‫הלו?‬ ‫-מי זה? זה בשבילי?‬
‫בית סאטומי.‬
‫מה? המשטרה?‬
‫תן לי את הטלפון.‬
‫הלו? משהו קרה להידה?‬
‫הלו?‬
‫מה?‬
‫טאקיקו טאקזאווה?‬
‫היא גיסתי.‬
‫משהו קרה לטאקיקו?‬
‫- עמדת משטרה מוריאוקה -‬
‫תתארו לכם שזוגות‬ ‫בכל רחבי יפן יציתו מדורות בפארקים.‬
‫לא ראיתם את השלט?‬
‫זאת עבירה חמודה.‬
‫אנחנו מצטערים מאוד.‬
‫בנוסף לכך, המסמכים ששרפת‬ ‫היו קשורים למקום העבודה שלך?‬
‫אי אפשר להתעלם מזה.‬ ‫-כפי שהסברתי כבר,‬
‫אני לקוחה שלו וביקשתי ממנו להיפטר מהדוח.‬
‫בסדר, אבל לא הייתה סיבה‬
‫לשפוך על המסמכים נפט ולשרוף אותם בפארק.‬
‫זה היה בנזין.‬
‫זה היה בנזין, לא נפט.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫סליחה.‬
‫תראה...‬
‫הנה האמת.‬
‫קשה לי לומר את זה,‬
‫אבל אבינו בן ה-70...‬
‫טוב, חמי...‬
‫שהוא אביה...‬
‫כן?‬
‫גילינו שיש לו מאהבת.‬
‫מה?‬ ‫-מאהבת.‬
‫מאהבת? בגיל 70?‬
‫היא שכרה אותו כבלש, ובמהלך החקירה...‬
‫תראה, אתה יודע שהגורל‬
‫פועל בדרכים מסתוריות לפעמים.‬
‫אה, אני מבין. לכן הם...‬
‫נכון.‬
‫אז הם החליטו‬
‫לא להביך את הוריה יותר מכך.‬
‫מאהבת בגיל 70, מה?‬
‫הנה, כאן. פעמיים בשבוע.‬ ‫-במקום הזה?‬
‫מה עם ארוחת הערב? את תכיני אותה?‬
‫תשכח מזה.‬
‫לילה טוב.‬
‫נכווית ביד, נכון?‬
‫זה לא משהו רציני.‬
‫תמרח שם משחה לפני שתלך.‬
‫זה בסדר.‬
‫פשוט עשה את זה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫תמרח משחה ואז תלך.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-זוז כבר.‬
‫אוי ואבוי, אני...‬
‫עצרי, בבקשה.‬
‫אבל...‬
‫קצת לכלוך...‬
‫יקל עליי.‬
‫כשאת יפה מדי,‬
‫אני מאבד את האומץ.‬
‫אני לא יפה.‬
‫את כן יפה.‬
‫אפשר?‬
‫מה?‬
‫אפשר?‬
‫אפשר מה?‬
‫אפשר?‬
‫הרגל שלי!‬
‫היא הלכה? מתי?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫הלכתי לשים לה פוטון ו...‬
‫לא הבחנתם בזה בכלל?‬
‫לא.‬
‫קיוויתי שדודה סאקי תגור איתנו.‬
‫אתה ממש דוחה.‬
‫טיפשה אחת.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫לאן היא הייתה יכולה ללכת בשעה כזאת?‬
‫בחזרה לדירה שלה, אולי?‬
‫את יכולה להתקשר לשם.‬
‫הטלפון משותף לכל הדיירים ועכשיו כבר מאוחר.‬
‫אולי תתקשרי לאיקגאמי.‬
‫הלו? בית טאקזאווה.‬
‫אה, זו את.‬
‫מישהו התקשר?‬
‫מאקיקו!‬
‫זה בשבילי?‬
‫אימא שלך מתרחצת.‬
‫כן. מה?‬
‫היא אומרת שזה לא חשוב!‬ ‫-מה?‬
‫זה לא חשוב!‬
‫למה באת לכאן?‬
‫את עזבת, נכון?‬
‫למה חזרת?‬
‫אני לא טוב בשבילך.‬
‫שנתערב?‬ ‫-לכי הביתה!‬
‫לכי! צאי מפה!‬
‫לכי מפה!‬
‫לכי.‬
‫אני לא אברח שוב.‬
‫אז גם לך אסור לברוח, הידה.‬
‫בסדר.‬
‫תהפוך לאלוף בכל מחיר...‬
‫תזכה בחגורה...‬
‫קח אותה אל כל האנשים שהסתכלו עלינו מגבוה...‬
‫ותראה להם שטעו.‬
‫הבנת?‬
‫רכבת הקליע מגיעה לאוסקה‬ ‫תוך שלוש שעות, נכון?‬
‫נשארת ער עד מאוחר אתמול. כדאי שתישן קצת.‬
‫לאבא שלכם יש נסיעת עסקים. תגידו לו שלום.‬
‫להתראות.‬ ‫-תביא משם ממתק יטסוהאשי.‬
‫להביא מה?‬
‫יטסוהאשי!‬
‫מוכרים אותם בקיוטו, טמבל.‬
‫בקיוטו, טמבל.‬
‫אז ארטיקים משעועית מתוקה?‬
‫הם יימסו, טמבל.‬
‫אז לחמניות חזיר.‬ ‫-אני הולכת לאיקגאמי היום.‬
‫מוכרים אותן באוסקה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫הבטחתי לעזור עם הכרוב הכבוש.‬
‫זהו.‬
‫התיק הזה גדול מדי.‬
‫תצטרך לקנות קטן יותר.‬
‫אולי תזכה בו במשחק גולף? בתור פרס תנחומים?‬
‫החיים לא פשוטים כל כך.‬
‫ארזתי לך חולצות פסים וגם חולצות עם נקודות.‬
‫תודה.‬
‫תחזור בעוד יומיים?‬
‫אם יצוץ משהו,‬ ‫תתקשרי למר סודיי מהמחלקה שלי.‬
‫הנה התרופה שלך נגד צינון.‬ ‫-אני אסתדר בלעדיה.‬
‫נסיעה טובה.‬
‫אני אסגור.‬
‫סיגריות "סבנסטארז".‬
‫זה אני.‬ ‫-תזיז את המכונית שלך כבר.‬
‫זה אני.‬ ‫-אוי, תשתוק כבר.‬
‫יש עוד זמן עד שהרכבת תיסע.‬ ‫-תפסיק לצפור!‬
‫מה דעתך על ארוחת צהריים ביחד?‬ ‫-אסור לך לחנות כאן!‬
‫אני אבוא לדירה שלך.‬ ‫-מה הבעיה שלך?‬
‫הלו?‬ ‫-יש לך מקום לעבור.‬
‫יש הרבה מקום.‬ ‫-אין מצב!‬
‫אתה יכול לעבור.‬
‫אז פשוט סע, בבקשה.‬
‫יש מקום, אז פשוט סע!‬
‫השתגעת?‬ ‫-אתה יודע לנהוג בכלל?‬
‫אמרתי שאני לא יכול לעבור!‬ ‫-אני רק נח לרגע.‬
‫מה אם אני אאחר לעבודה?‬ ‫-אתה צודק. כדאי לך לנסוע. סע עכשיו!‬
‫אתה חוסם את התנועה שמאחוריך.‬ ‫תפסיק לעשות בעיות!‬
‫אז תזיז את הרכב שלך!‬
‫הוא התקשר למספר הלא נכון.‬
‫איזה טמבל...‬
‫מה יש לך?‬
‫אימא, אני רוצה‬ ‫גם ביצת עין על ההמבורגר שלי.‬
‫קודם תאכל את הגזר שלך.‬
‫מה הקשר של גזר לביצים?‬
‫יש!‬
‫שוג'י ניצח?‬
‫כן, ניצחתי.‬
‫כל הכבוד!‬
‫הוא משתפר כל הזמן.‬ ‫-ניצחתי!‬
‫ניצחתי, ג'ינצ'אן.‬
‫טוב, הנה ארוחת הצהריים שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫הנה.‬
‫אבא, אתה זוכר את פארק השעשועים ההוא?‬
‫נסענו שם בקארטינג, נכון?‬
‫אני רוצה לעשות את זה שוב!‬
‫בסדר גמור.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן, זה בסדר.‬
‫יש!‬
‫איזה כיף לך.‬
‫אחות, את עדיין כובשת כרוב?‬
‫כן. בחביות קטנות.‬
‫הוספתי יותר מדי פלפל חריף?‬
‫היי, את משפשפת את העיניים שלך שוב!‬
‫את יודעת, זה מאמץ רב‬ ‫בשביל מישהי שגרה לבדה.‬
‫או שאולי היא לא?‬
‫אולי יש לך מישהו שיאכל את הכרוב.‬
‫ממש לא. אני מכינה אוצ'זוקה לאחת.‬
‫את בטוחה?‬
‫לגמרי.‬
‫אין מה להשוויץ בזה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אימא, לפעמים את מעירה הערות עוקצניות.‬
‫היא עשתה את זה תמיד. קחי.‬
‫אלוהים אדירים, את מסתכלת בכלל?‬ ‫-נו, באמת!‬
‫לכי לשטוף אותם.‬
‫זה פעמון הדלת שלנו?‬
‫כן!‬
‫יבוא!‬
‫אני מניקוי יבש מאצ'ידה.‬
‫אנחנו לא צריכות שום דבר היום.‬
‫תודה!‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫ניקוי יבש מאצ'ידה?‬
‫את עדיין פונה אליהם?‬ ‫-במשך כל הזמן הזה?‬
‫כן.‬
‫ניקוי יבש מאצ'ידה!‬
‫את זוכרת את ההוא עם החצ'קונים?‬ ‫-כן.‬
‫הוא נראה כמו מישהו מפורסם, נכון?‬ ‫-מי?‬
‫השם שלו מתחיל ב-ט'.‬ ‫-ט'?‬
‫את יודעת למי אני מתכוונת.‬ ‫יש לו שפתיים עבות ופרצוף של פלייבוי.‬
‫הוא לובש חליפה לבנה ורוקד ככה.‬
‫ט'...‬ ‫-טר...‬
‫טרבולטה!‬
‫כן!‬
‫מספיק לצחקק. גשו לעבודה!‬
‫אני כבר לא יודעת אם אתן עוזרות או מפריעות.‬
‫אנחנו עוזרות!‬ ‫-כן.‬
‫היוזו נגמר.‬
‫יש קצת במטבח.‬
‫אני אלך.‬
‫טרבולטה...‬
‫איך הבריאות של טקאו?‬
‫טובה מאוד.‬
‫מספיק טובה בשביל לבגוד בי.‬
‫גם היום.‬
‫הוא לא יצא לנסיעת עסקים.‬
‫איפה הוא?‬
‫מה?‬ ‫-אני לא מוצאת את היוזו!‬
‫הוא במקרר, בקופסה שמצד שמאל.‬
‫נראה לי שאני יודעת‬ ‫היכן הוא ועם מי הוא נמצא.‬
‫ולמרות זאת...‬
‫אני שומרת על שתיקה.‬
‫כפי שכדאי שתעשי.‬
‫לאחר שאישה מכירה בכך, היא אבודה.‬
‫אז זה ככה?‬
‫כן.‬
‫ואוכל להתמודד עם זה?‬
‫כמוך?‬
‫מצאת אותו, נכון?‬
‫אני רוצה להתחיל מחדש.‬
‫הכול.‬
‫את אוהבת אותו כל כך?‬
‫את קיוסוקה.‬
‫בית סאטומי.‬
‫אימא שלך שם?‬
‫היא יצאה. היא אצל סבתא, לדעתי.‬
‫שוב?‬
‫היא עוזרת לה לכבוש כרוב.‬
‫היא אמרה לך את זה הבוקר. לא הקשבת לה, אבא?‬
‫הוא לא מקשיב אף פעם.‬
‫אתה יכול לנשק אותי.‬
‫אני מנתקת. אנחנו צופים בטלוויזיה.‬
‫זאת חופשת האביב!‬ ‫-קדימה, גבר, תעשה את זה.‬
‫שנתקשר אליה?‬
‫לא, זה לא דחוף.‬
‫להתראות.‬
‫- מסעדת קאדויה -‬
‫תודה רבה לך.‬
‫אני לא יכולה להמשיך ככה.‬
‫עם אימא?‬
‫היא אומרת שאבא בעבודה,‬ ‫אבל יודעת שהוא עם האישה ההיא.‬
‫איך היא יכולה פשוט להמשיך לכבוש כרוב?‬
‫היא יותר טובה ממני.‬
‫היא מדהימה.‬
‫נראה שנשים בגיל הזה‬
‫כבר חסינות בפני קנאה או שנאה.‬
‫זה מדהים.‬
‫אני לא בליגה שלה.‬
‫את יכולה לקבל את זה.‬
‫מה?‬ ‫-זה נתקע לי בשיניים.‬
‫אני תוהה אם קיבלתי‬ ‫את השיניים הנוראות שלי מאבא.‬
‫תגידי,‬
‫אני מזכירה לך את אימא?‬
‫כן.‬
‫זאת דעתי.‬
‫מאיזו בחינה?‬
‫כאן.‬
‫בלב שלך.‬
‫"מה שאת לא יודעת לא יפגע בך."‬ ‫אני לא אוכל להיות כזאת לעולם.‬
‫תה, בבקשה.‬
‫מייד!‬
‫רק רגע.‬
‫מה אני עושה פה?‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫שוג'י!‬
‫זאת הרגשה נהדרת.‬
‫זה ממש כיף!‬
‫הוא נוסע מהר.‬
‫היי! חכה לנו!‬
‫אימא, אבא! תראו אותי!‬
‫אני חושבת להתחתן.‬
‫להתחתן?‬
‫אם כך, מזל טוב.‬
‫בעלי נמצא פה, נכון?‬
‫לא.‬
‫אני חוששת שאת טועה.‬
‫אם אחפש כאן,‬
‫לא אמצא את נעלי העור השחורות שלו?‬
‫בבקשה, תסתכלי.‬
‫יש שם נעליים שחורות,‬
‫אבל הן של בעלי המנוח ושל הבן שלי.‬
‫מה הייתה המידה של בעלך?‬
‫לבעלי הייתה מידה 40.‬
‫המידה של הבן שלי היא 42.‬
‫לבעלי יש קשת קמורה בכף הרגל, מידה 45.‬
‫אבל כבר ידעת את זה, נכון?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫למה את...‬ ‫-אני אבדוק בעצמי.‬
‫אם איבדת את בעלך,‬
‫את אמורה לדעת איך זה כשגונבים לך אותו!‬
‫בעלך עדיין חי, נכון?‬
‫בעלי מת!‬
‫אולי הוא בחיים, אבל כשרגשותיו‬ ‫מופנים אל מישהי אחרת, זה גרוע יותר!‬
‫תגיד את זה לו, לא לי.‬
‫מה את עושה?‬
‫אל תעשי משהו שתתחרטי עליו. תעצרי!‬
‫אקדחי מים נראים אמיתיים, נכון?‬
‫מים?‬
‫הלו?‬
‫מאקיקו.‬
‫טויוקו!‬
‫אימא איבדה הכרה?‬
‫הלו?‬
‫באיזה בית חולים?‬
‫כן.‬
‫למה במגורו ולא באיקגאמי?‬
‫הלו?‬
‫אני אגיע מייד.‬
‫קרה משהו לאימא שלך?‬
‫לך מפה, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫לא הייתי מבקשת ממך לספוג כדור בשבילי,‬ ‫אבל אם האקדח הזה היה אמיתי, הייתי מתה!‬
‫לא השתמשתי בך בתור מגן.‬
‫היי, טסונאקו!‬
‫חכי רגע.‬
‫היה נעים מאוד להכיר אותך!‬
‫אבא.‬
‫אתה יודע איפה אימא הייתה כשאיבדה הכרה?‬
‫היא ידעה.‬
‫במשך כל הזמן הזה.‬
‫היא ידעה מה אתה עושה בימי שלישי וחמישי!‬
‫היא לא אמרה אף מילה,‬
‫אבל בסופו של דבר, אימא הייתה גם אישה.‬
‫עם סל קניות ביד...‬
‫היא עמדה מול ביתה של האישה ההיא!‬
‫תגיד משהו, אבא!‬
‫תפסיקי.‬ ‫-תגיד משהו!‬
‫אמרתי לך להפסיק!‬
‫חתיכת...‬
‫אין לך זכות להרביץ לאביך!‬
‫לא הרבצתי לו בשמי!‬
‫זה בשם אימא שלי!‬
‫אל תהיי היסטרית.‬
‫אימא שלך סלחה לו. לכן היא לא אמרה שום דבר.‬
‫היא לא סלחה לו מעולם!‬
‫היא פשוט לא הייתה‬ ‫מסוגלת לבטא את זה במילים.‬
‫היא קינאה עד כדי כך.‬
‫היא כעסה! והיא הייתה בודדה!‬
‫היא אהבה אותך, אבא!‬
‫ומה איתך, אבא?‬
‫הוא עבד קשה כדי לספק לכן קורת גג‬
‫וגידל ארבע ילדות עד לגיל הבגרות.‬
‫ואז, בערוב ימיו, הוא ניסה ליהנות קצת.‬
‫זה באמת כל כך נורא?‬
‫המחיר של הבילוי שלו היה הדמעות של אשתו!‬
‫אני בטוח שזה גרם לו להתפלל.‬
‫להתפלל ולבקש מחילה!‬
‫אם כל כך רע לו,‬
‫שיעזוב אותה!‬ ‫-תפסיקי.‬
‫לא מול אימא.‬
‫סאקיקו.‬
‫חזרתי.‬
‫פוג'י...‬
‫היא מתחתנת.‬
‫זרקו אותי.‬
‫זרקו אותי ובאתי הביתה, אלייך.‬
‫אבל זה טוב, נכון?‬
‫שהוא והאישה ההיא נפרדו.‬
‫עכשיו מאוחר מדי.‬
‫למה הוא לא עשה את זה קודם?‬
‫זה נכון. אז אימא לא הייתה...‬
‫אם כולכן כל כך נגד אבא...‬
‫אני מרחמת עליו.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לבשר לשניהם את החדשות.‬
‫חדשות?‬
‫הנישואים שלי.‬
‫סאקיקו, את...‬
‫כן.‬
‫מישהו הולך להיוולד.‬
‫הלוואי שאימא הייתה מספיקה‬ ‫להחזיק את הנכד שלה.‬
‫זה בן, או בת?‬
‫אני מקווה שזה יהיה בן.‬
‫לפי הצורה זה בן.‬ ‫-זאת אמונה תפלה.‬
‫למה אבא מתעכב?‬
‫הנה הוא.‬
‫הוא נראה זקן יותר פתאום.‬
‫נראה שזה מה שקורה כשחיים לבד.‬
‫איך הוא מסתדר עם הרחצה והכביסה?‬
‫זו קארמה. הוא לא יכול להתלונן.‬
‫הוא ישמע אותך.‬ ‫-שישמע.‬
‫אם הוא ייראה צעיר ורענן,‬ ‫אימא לא תנוח בשלום על משכבה.‬
‫רגע. כבר ניהלנו את השיחה הזאת פעם, נכון?‬
‫ראש המשפחה לא צריך להאריך ימים אחרי אשתו.‬
‫הבנת?‬
‫אני אזכור את זה.‬
‫זאת לא הכוונה שלנו, טקאו.‬
‫נכון, תמיד יש לך אמירות‬ ‫בקשר לדברים שנשים עושות.‬
‫בסדר. אל תגן על אביהן, או שזה היחס שתקבל.‬
‫בבקשה, תן לי לעשות את זה.‬
‫גם אימא שלי מתה בתקופה הזאת בשנה.‬
‫אחיות גדולות, זוזו קצת שמאלה.‬
‫אילו אחיות גדולות?‬
‫אנחנו רבות, אז כדאי שתקרא לנו בשמותינו.‬
‫את, טסונאקו.‬
‫אתה מסתדר? התמונה לא תהיה מטושטשת שוב?‬
‫אל תתגרה בו. תראה כמה הוא חושש.‬
‫בבקשה, תפסיקו.‬
‫בסדר. תגידו "צ'יז".‬
‫הבטן שלך בהחלט גדלה.‬
‫נכון. היא הולכת ככה עכשיו.‬
‫נכון?‬
‫אז ב"הפרג" של סוסקי,‬
‫בקצה האחורי...‬
‫קצה אחורי?‬
‫בחלק האחרון.‬
‫אה, כן.‬
‫את יודעת מה הוא כתב?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫"בעולם הזה יש רק קומדיות."‬
‫באמת? לא טרגדיות?‬
‫נכון.‬
‫אולי זה נכון.‬
‫לעת עתה, לפחות.‬
‫הצילום הצליח?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-כן, מה?‬
‫שום דבר.‬
‫הסתכלת עלינו ואמרת משהו.‬ ‫-נכון!‬
‫"טרגדיה היא חזקה יותר מקומדיה."‬ ‫-טאקיקו! תגידי לנו!‬
‫"דוחן או אורז?‬
‫"כזאת היא הקומדיה.‬
‫"האישה הזאת, או האישה ההיא?‬
‫"הקומדיה היא גם כזאת."‬
‫את בסדר?‬
‫"אנגלית או גרמנית?‬
‫"הקומדיה היא גם כזאת."‬
‫על מה שתיכן צוחקות?‬
‫"הכול הוא קומדיה.‬
‫"בסופו של דבר, נותרת שאלה אחת.‬
‫"חיים או מוות.‬
‫"כזאת היא הטרגדיה."‬
‫- קטעים מתוך "הפרג", מאת נאצומה סוסקי -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬