CAFENEAUA RAKERU
- E foarte drăguță? - Nu minți?
Câți ani are?
În jur de 23 sau 24.
Bun-venit!
MARTIE 1979
Te asigur că e drăguță.
Asta e masa dv.
- Mulțumesc. - Bun-venit!
Bun-venit!
Hiroo.
Arăți altfel îmbrăcată așa.
Ei sunt prietenii tăi?
Colegi de clasă.
Patru cafele negre, te rog.
N-ar trebui să comanzi suc?
Eu o vreau americană.
La fel și eu.
Și eu.
Trei americane, nu?
Am înțeles.
- Americană? Serios? - Și ce dacă?
Mătușă Saki!
Te simți bine?
Mulțumesc.
I-am spus lui Hiroo să nu te sune.
Nu puteam să te ignorăm.
Doar am amețit. Nu am nimic.
Sakiko. Ești cumva...
Scuze, pot să mă schimb?
Te rog.
Scuză-ne. Plecăm de aici imediat.
Nu vă grăbiți.
Scuze, Kyoko. Știu că e ziua ta liberă.
Ai leșinat? E normal. N-ai mâncat nimic toată ziua.
Nimic?
Dacă o ții așa,
vei muri înainte ca iubitul tău să devină campion.
- Ce ai mâncat azi? - De ce contează?
Ai mâncat ceva, nu?
Nimic?
- Dacă e vorba de bani, poți cere de la... - Iubitul meu.
Slăbește pentru meci.
N-a mâncat nimic în ultimele zece zile.
Nici măcar ramen, preferatul lui.
Dar nu trebuie să faci și tu la fel.
De ce să nu-i ofer sprijin moral?
- Nu lucrai până târziu azi? - Ba da.
Sora mea vă rămâne datoare.
Păi...
Unde să las pantofii?
- Aici? - E bine acolo.
Încearcă.
- Sunt puternică. - Haide.
Chiar că ești puternică.
Frumos.
Ia de aici!
Și de aici!
A trecut ceva timp.
De când?
De la ultimul meci.
Ai talent.
Pari cam slab.
TREBUIE SĂ CÂȘTIGI! DISCIPLINA E ESENȚIALĂ!
Cine a mâncat de acolo?
Ramenul.
Cine l-a mâncat?
Cel în care mai e supă e al meu.
Te rog să pleci.
A zis că nu sunteți căsătoriți.
Nu e vina... ei.
E vina mea că am venit mai devreme.
O să închid un ochi.
- Nu vorbi prostii... - Makiko, nu te băga!
Dar poți explica...
asta?
Asta...
Asta de aici!
Ăsta e un lucru...
pe care nu-l pot ierta.
Sora mea
a leșinat la muncă.
Makiko!
Nu suporta să vadă cum flămânzești
și n-a mâncat nici ea nimic de două sau trei zile.
Nimeni nu i-a cerut asta.
I-am zis să nu mă bage în seamă și să mănânce ce vrea!
Nu poate face asta.
O femeie nu poate face asta.
Probabil crezi că ar trebui să mănânce pe ascuns,
dar nici asta nu merge.
Makiko!
Restaurantul ăla servește omletă cu orez, pâine prăjită și chestii de genul ăsta.
Cum crezi că a fost să nu mănânce înconjurată de toate alea?
Nu-ți pare deloc rău?
Nu-mi pare.
Asta se numește fățărnicie.
Dă-o naibii!
Se pare că pierd la puncte.
ASURA
Ar trebui să te desparți...
Poți mânca mai mult, nu?
Da, pot.
N-ar trebui să se despartă de el?
Du-te sus.
Am zis să mergi sus. Acum.
Chiar cred... că ar trebui să vă despărțiți.
Lasă asta pe mai târziu.
Ai putea să mergi în Ikegami?
În Ikegami?
Nu zic să mergi în seara asta.
Mai bine rămâi aici în noaptea asta.
Makiko.
Dacă Takao ar avea o aventură...
- Ce? - Ce?
O aventură.
Ipotetic vorbind.
Tu ai vrea
să stai mergi acasă în Ikegami?
În ultimii șapte ani, tata a mai avut o femeie în viața lui, nu?
Mama știe despre asta
și n-a spus nimic.
Merge mai departe de parcă nimic nu s-ar fi schimbat.
Acum n-aș suporta să stau acolo.
BIBLIOTECA METROPOLITANĂ DIN TOKIO FILIALA ARISUGAWA
OPERELE COMPLETE ALE LUI NATSUME SOSEKI
- Eu iau chifla cu fasole roșie. - Sigur. Ia-o.
Pot să mă uit?
Sigur.
Operele complete ale lui Natsume Soseki, volumul trei.
- Pot să-l citesc? - Te rog.
„Gubijinso”, adică „Macul”.
„Sub borurile largi ale pălăriei sale cafenii,
sprâncenele lui groase s-au retras
când el a privit în sus,
dincolo de ceața azurie fără margini
a cerului primăvăratic.
Pe acest fundal fragil care se putea schimba la prima suflare de vânt,
se profila hotărât,
sfidând totul,
silueta maiestuoasă a muntelui Hiei.
Ce munte îngrozitor de îndărătnic!”
Deci „Gubijinso” înseamnă și „frumusețe înfricoșătoare”.
Întotdeauna
am crezut că e kanjiul pentru „laș” și „frumos”.
O frumusețe lașă?
Multe fete frumoase sunt slabe de minte, nu?
Majoritatea, da.
Ca sora mea, Sakiko.
Dar nu toate fetele frumoase.
Primele trei litere sunt și numele cuiva.
O figură istorică din China.
Adăugând „plantă”,
a inventat propriul nume pentru o floare?
Chiar există.
O floare numită așa?
O mai știi pe cântăreața aia chineză?
Cea cu voce ascuțită ca o vioară chinezească.
- Sus pe deal, culeg maci... - Culeg maci...
Am înțeles.
Deci „Gubijinso” înseamnă și mac?
Sus pe deal, culeg maci
Petalele lor spun secretele din inima persoanei iubite
Adevărul e că...
Când mi-ai spus că e boxer,
am știut că e riscant.
Riscant?
Ei au cariere scurte.
Nu pot lupta după 30 de ani, nu?
Doar unu din mii devine campion.
E ca și cum ai câștiga la loterie.
Odată, când eram mică, am avut un bilet câștigător.
Nu mă refer la câștig mic!
Ei bine,
chiar dacă aș fi sigură că va fi campion,
tot nu-mi place de el.
Dacă ar fi vorba doar de ramen sau de femeia aia...
- E foarte acru. - Asta ar fi una.
Nu?
Un păcat poate fi iertat.
Dar el avea și ramenul, și femeia!
Ajunge.
Cea...
„Femeia” era una agățată de el, nu?
Față obișnuită,
rochie de prost gust,
machiaj strident.
- Nici nu vorbea foarte corect. - Da.
Înțeleg cum se simte el.
Ca boxer, adică.
Poate te vei supăra să auzi asta, Sakiko.
Dar toată nesiguranța ta
nu face un bărbat decât să se simtă mai rău.
Nu am prieteni scriitori, deci astea sunt doar speculații.
Dar să zicem că am scris o carte.
Dacă soția mea ar citi-o în secret și mi-ar corecta greșelile,
cum m-aș simți?
Capul familiei suferă,
iar soția doarme buștean.
Poate că el se răstește la ea sau mormăie nemulțumit în barbă,
dar chiar și atunci, e ușurat că ea e în siguranță.
Asta înseamnă că poate mânca ramen și să se culce cu cine vrea?
Nu, normal că asta a fost greșit.
Spun doar că sentimentele bărbaților nu se supun logicii.
Pur și simplu, așa stau lucrurile.
Am putea investiga.
Să investigăm?
Ce anume?
- Cine e detectivul? - Dl Katsumata?
Da, el. Jinnai, nu?
O să-l verificăm, știi...
Să vedem ce perspective are.
Încetează!
Dacă faci asta, am terminat-o cu tine.
Hai să vorbim acolo.
Nu-mi plac locurile astea.
Asculți?
Nu vreau să fiu aici!
Raportul.
Te rog, uită că asta s-a întâmplat.
Uită că mi-ai cerut să preiau cazul ăsta.
Că am cercetat aventura tatălui tău...
Că a fost începutul relației noastre...
Nu mai suport.
Dle Katsumata.
Îmi permiți?
Asta e...
- E rău. - Nu se stinge.
Foc!
- Foc! - Ești bine?
- E un foc! - Nu.
Ai grijă!
Sakiko!
Spală-te pe păr cu șamponul.
E sub chiuvetă.
Am înțeles!
Dacă e prea caldă apa, mai pune rece. E-n regulă.
Bine.
Nu-i poți ține partea așa.
Păi, ăsta e adevărul.
O face să se întrebe dacă să se despartă de el sau nu.
Nu tu decizi, nu?
Sigur că nu.
Dar deja văd că va suferi.
Încă nu au copii sau altceva.
Oricât tam-tam ai face, ea trebuie să...
Ar trebui să se întoarcă în Ikegami.
Tata va ști ce să facă.
N-o poți forța să meargă acolo dacă nu vrea.
Nici aici nu poate să stea la nesfârșit.
Poate dormi în camera mică din spate.
Copiii trebuie doar să o elibereze puțin.
Da.
Dar e chiar lângă camera noastră.
Vai, e strâmb.
Nu te-ar deranja?
Să fie o străină aici când vii acasă.
Nu e străină. Cu cât mai mulți, cu atât mai bine.
Cu o străină prin preajmă,
nu putem vorbi liniștiți.
Ce te temi că va auzi?
Se mărită femeia și, deodată, surorile ei sunt străine?
Să fie el?
Spune-i că Sakiko rămâne la noi.
- Alo? - Cine e? E pentru mine?
Reședința Satomi.
Poftim?
Poliția?
Dă-mi telefonul!
Alo? A pățit ceva Hide?
Scuze. Mai sunteți la aparat?
Poftim?
Takiko Takezawa?
E cumnata mea.
A pățit ceva Takiko?
POLIȚIA DIN MORIOKA
Cum ar fi să lăsăm toate cuplurile din Japonia să facă focul în parc?
N-ați văzut panoul?
Acesta e un delict major.
Ne pare rău.
Pe deasupra,
actele pe care le-ați ars sunt de la locul vostru de muncă?
- Nu pot accepta asta. - După cum am explicat deja,
sunt clienta lui și l-am rugat să distrugă raportul.
Da, dar ăsta nu e un motiv
să turnați gaz peste acte și să le ardeți în parc.
Era benzină.
Ce?
Era benzină, nu gaz.
Nu asta e ideea.
Scuze.
Ei bine,
iată adevărul.
E greu de spus,
dar tatăl nostru de 70 de ani...
Adică, socrul meu
și tatăl ei.
Da?
Am aflat că are amantă.
- Ce are? - Amantă.
Amantă la 70 de ani?
Ea a angajat agenția lui de detectivi și astfel...
Ei bine, știți cum e soarta,
acționează în moduri misterioase.
Înțeleg. Așa că ei...
Da.
Așa că au decis
să nu-i mai facă de râs părinții.
Amantă la 70 de ani?
- Asta de aici. De două ori pe săptămână. - Asta?
Ce avem la cină? Gătești tu?
Nici vorbă.
Noapte bună!
Te-ai ars la mână?
Nu e grav.
Să pun unguent înainte să pleci.
Nu e nevoie.
Fă-o și taci!
Nu, chiar nu e nevoie.
Ți-l pun și pleci acasă.
- Nu-i nevoie. - Acum!
Nu, eu...
Las-o, te rog.
Dar...
Îmi va fi mai ușor
dacă ești puțin murdară.
Dacă ești prea frumoasă,
îmi pierd curajul.
Nu sunt frumoasă.
Ba ești frumoasă.
Îmi dai voie?
Ce?
Mă lași?
Ce anume?
Îmi permiți?
Piciorul!
A plecat? Când?
Cine știe?
M-am dus să-i întind salteaua și...
Nici n-ai observat?
Nu.
Speram că mătușa Saki va locui cu noi.
Ce scârbos, frate!
Toanto!
Nu la asta mă refeream.
Unde se putea duce la ora asta?
- Poate înapoi la apartament? - Ai putea încerca să suni.
Chiriașii au linie comună. E târziu să sun.
Atunci, ai putea încerca la Ikegami.
Alo? Reședința Takezawa.
Tu ești.
E cineva la telefon?
E Makiko!
E pentru mine?
Mama ta face baie.
Da. Ce?
- Spune că nu e important! - Ce?
Nu e important!
Ce cauți aici?
Ai plecat, nu?
De ce te-ai întors?
Nu sunt bun pentru tine.
Facem pariu?
Du-te acasă!
Pleacă! Du-te de aici!
Du-te!
Nu mai fug.
Deci nici tu nu mai poți fugi, Hide.
Bine.
Să devii campion, orice ar fi.
Câștigă centura...
Du-o la toți cei care ne-au privit de sus...
și arată-le că s-au înșelat.
Ai înțeles?
Trenul rapid ajunge la Osaka în trei ore, nu?
Te-ai culcat târziu azi-noapte. Ar trebui să dormi.
Tata merge în călătorie de afaceri. Ia-ți rămas-bun.
- Pa! - Ia yatsuhashi ca suvenir.
Ce să iau?
- Yatsuhashi! - Da.
Asta e din Kyoto, idiotule.
Kyoto, idiotule!
- Atunci, înghețată? - Se va topi, idiotule!
- Chifle cu porc? - Azi mă duc în Ikegami.
- Alea sunt din Osaka? - Nu știu.
Am promis să ajut la pus varză murată.
Poftim.
Geanta asta e prea mare.
Va trebui să cumperi una mai mică.
Nu poți câștiga una la golf? Ca premiu?
Viața nu e așa ușoară.
Ți-am pus cămăși cu dungi și cu buline.
Mulțumesc.
Vii peste două zile?
Dacă apare ceva, sună-l pe dl Sodei de la departamentul meu.
- Uite pastilele pentru răceală. - N-am nevoie.
Drum bun!
Închid eu.
SevenStars.
- Eu sunt. - Mută-ți mașina mai repede.
- Eu sunt! - Taci!
- Am timp până pleacă trenul. - Nu mai claxona!
- Hai să luăm prânzul. - Nu poți parca aici!
- Vin la apartamentul tău. - Ce problemă ai?
- Alo? - Ai loc să treci.
- E loc destul. - Nici vorbă!
Poți să treci.
- Du-te, te rog. - Ce?
Ai loc, du-te odată!
- Ai înnebunit? - Știi măcar să conduci?
- Am zis că nu pot! - Mă odihnesc un minut.
Dacă întârzii la muncă?
Nu vrei asta, așa că pleacă. Du-te odată!
Uite, blochezi traficul în spatele tău. Nu mai încurca lumea.
Mută-ți mașina, atunci!
A sunat la numărul greșit.
Ce aiurit poate fi!
Ce e cu tine?
Mami, pune un ou ochi și pe hamburgerul meu.
Întâi mănâncă morcovii.
Ce legătură au morcovii cu ouăle?
Ura!
A câștigat Shoji?
Da, am câștigat.
Bravo!
- E tot mai bun. - Am câștigat!
Ginchan, am câștigat!
- Poftim prânzul. - Mulțumesc.
Așa.
Tati, mai ții minte parcul de distracții?
Ne-am dat cu carturile acolo, așa-i?
Mai vreau!
Se face.
- Ești sigur? - Da, e în regulă.
Ura!
Bravo ție!
Mai pui varză murată, surioară?
Da. În butoaie mici.
Am pus prea mulți ardei iuți?
Iar te freci la ochi!
Știi, e mult de muncă pentru cineva care locuiește singur.
Sau nu?
Poate ai pe cine să servești cu ea.
Nici vorbă. Fac doar câte o porție de ochazuke.
Ești sigură?
Absolut.
Cu asta nu te poți lăuda.
- Ce? - Poftim?
Mamă, uneori spui lucruri foarte tăioase.
Așa a făcut mereu.
- Vai! Nu erai atentă? - Haide!
Du-te să o speli.
La noi sună?
Da?
Intră!
Sunt de la Curățătoria Machida.
N-avem nevoie de nimic azi.
Mulțumesc!
O zi bună!
Curățătoria Machida?
Tot la ei mergi?
De atâta timp?
Exact.
- Curățătoria Machida! - Curățătoria Machida!
- Îl mai știi pe tipul plin de coșuri? - Da.
- Arăta ca cineva celebru, nu? - Cine?
- Începe cu un T... - T?
Știi la cine mă refer. Are buze groase și față de playboy.
Poartă costum alb și dansează așa.
- E... - Tra...
- Travolta! - Travolta!
Da!
Gata cu distracția. Treceți la treabă!
Nu știu dacă mă ajutați sau mă încurcați acum!
- Te ajutăm! - Da.
Nu mai avem yuzu.
Am în bucătărie.
Mă duc eu.
Travolta...
Takao e sănătos?
Cu siguranță.
Destul cât să mă înșele.
Și azi.
N-a plecat în nicio călătorie de afaceri.
Unde e?
- Ce? - Nu găsesc yuzu!
E în frigider. În cutia din stânga.
Cam știu unde e și cu cine e.
Totuși...
nu spun nimic.
Așa trebuie.
După ce o femeie recunoaște, e pierdută.
Deci așa stă treaba?
Da.
Pot să fac față?
Cum faci tu?
Ai găsit, nu?
Vreau s-o iau de la capăt.
Totul.
Îl iubești atât de mult?
- Pe Kyosuke... - Reședința Satomi.
- Mama ta e acolo? - A ieșit. E la bunica, cred.
Din nou?
Ajută la pus varză murată.
Ți-a spus azi-dimineață. N-ai auzit, tată?
El nu aude niciodată.
- Poți să mă săruți. - Închid. Ne uităm la televizor.
- E Vacanța de primăvară! - Haide, frate. Dă-i bătaie!
Să o sunăm?
Nu e urgent.
Pa!
RESTAURANTUL KADOYA
Mulțumesc mult.
E greu să asist la asta.
Cu mama?
Spune că tata e la muncă, dar știe că e cu femeia aia, nu?
Cum poate continua să pună varză murată așa?
Nu mă pot compara cu ea.
E extraordinară.
Cred că femeile de vârsta aceea
depășesc gelozia sau ura.
Uimitor.
Nu mă pot compara.
Îți dau ție asta.
Îmi rămâne între dinți.
Mă întreb dacă am moștenit dantura de la tata.
Spune,
eu o moștenesc pe mama, atunci?
Da.
Așa cred.
În ce fel?
Aici.
În suflet.
„Ce nu știi nu te poate răni.” Eu n-aș putea fi așa.
Ceai, vă rog!
Imediat!
Stai puțin.
Ce fac aici?
Mamă?
Mamă!
Shoji!
Ce bine e!
E distractiv.
Merge destul de repede.
Așteaptă-ne!
Mami, tati! Uitați-vă la mine!
Mă gândesc să mă mărit.
Să te măriți?
Păi, felicitări!
Soțul meu e aici, nu-i așa?
Nu.
Mă tem că te înșeli.
Dacă mă uit aici,
nu-i voi găsi pantofii de piele neagră?
Poți să te uiți.
Sunt pantofi negri înăuntru,
dar sunt ai răposatului meu soț și ai fiului meu.
Ce mărime purta soțul tău?
Soțul meu purta 25 cm.
Fiul meu poartă 26.
Soțul meu are picior cav. Mărimea 27,5.
Dar știai asta deja, nu?
- Nicidecum. De ce ai crede... - O să văd cu ochii mei.
Dacă ți-ai pierdut soțul,
trebuie să știi cum e să-ți fie luat!
Soțul tău trăiește, nu?
Al meu e mort!
Poate că trăiește, dar doare și mai tare dacă iubește pe altcineva.
Spune-i asta lui, nu mie.
Ce faci?
Stai!
Nu face vreo prostie. Stai!
Pistoalele cu apă sunt bine făcute, așa-i?
Apă?
Alo?
Makiko.
Toyoko!
A leșinat mama?
Alo?
La ce spital?
Da.
De ce în Meguro și nu în Ikegami?
Alo?
Da, vin imediat.
A pățit ceva mama ta?
Te rog să pleci.
Ce?
Nu-ți cer să-ți dai viața,
dar, dacă arma era reală, aș fi moartă!
Nu te-am folosit ca scut sau altceva.
Tsunako!
Haide acum.
A fost o plăcere să te cunosc!
Tată!
Știi unde era când a leșinat?
Știa.
În tot acest timp.
Știa ce făceai marțea și joia!
Și-a ținut gura,
dar, până la urmă, și mama era femeie.
Cu punga de cumpărături în mână... stătea în fața casei acelei femei!
Hei!
Spune ceva, tată!
- Gata! - Zi ceva!
Am zic că gata!
- Stai... - Nu.
N-ai dreptul să-l lovești pe tatăl tău!
Nu l-am lovit pentru mine!
L-am lovit pentru mama!
Nu fi isterică!
Mama ta l-a iertat. De asta n-a zis nimic.
Nu l-a iertat niciodată!
Doar că n-a putut s-o spună.
Atât de geloasă era.
Era furioasă!
Singură!
Asta înseamnă că te-a iubit!
Și tu, tată?
A muncit din greu să vă asigure o casă
și să crească patru copii.
Apoi, la capătul vieții, a încercat să se distreze puțin. E chiar așa grav?
Distracție cu prețul lacrimilor soției lui!
Sunt sigur că s-a rugat pentru asta.
S-a rugat pentru iertare!
Dacă regretă atât de tare... trebuia s-o părăsească!
- Încetează. - Nu în fața mamei.
Sakiko.
M-am întors.
Ei bine, Fuji.
Se mărită.
M-a părăsit.
M-a părăsit și m-am întors la tine.
Dar asta nu e de bine? El și femeia aia au terminat-o.
E prea târziu.
De ce n-a făcut-o mai repede?
Are dreptate. Atunci, mama n-ar fi...
Ei bine, dacă toți îl acuză,
mie îmi pare rău pentru tata.
Unde te duci?
Să le dau amândurora vestea.
Ce veste?
Căsnicia mea.
Sakiko, vrei să...
Da.
Va veni un copil.
Mi-aș dori ca mama să-și fi putut ține nepotul în brațe.
E băiat sau fată?
Sper să fie băiat.
- După formă pare băiat. - Asta e o superstiție.
Ce-l reține pe tata?
Uite-l!
Deodată, pare mai bătrân.
Cred că așa se întâmplă când trăiești singur.
- Cum se descurcă cu baia și rufele? - E karma. Nu se poate plânge.
- O să te audă! - Lasă-l să audă.
Păi, nu poate apărea sprinten în fața mamei acum.
Stai! N-am mai avut discuția asta?
Capul familiei n-ar trebui să supraviețuiască soției sale, știi?
O să țin minte asta.
Nu la asta ne referim, Takao.
Da. Mereu sari cu „femeile fac asta, femeile fac aia.”
În fine. Nu le apăra tatăl, că așa pățești.
Te rog, lasă-mă pe mine.
Mama mea a murit tot în perioada asta anului.
Surorile mai mari, mai la stânga puțin.
Care surori mai mari?
La câte suntem, mai bine spune-ne pe nume.
Tu, Tsunako.
E bine? Nu va fi iar neclară?
Nu-l tachina. Nu vezi ce emoții are?
Te rog, nu.
Bun. Pozați!
Te-ai împlinit bine.
Da. Mă mir că poți să mergi așa.
Așa-i?
Deci în Macul lui Soseki,
chiar la spate...
La spate?
În ultima parte.
Așa.
Știi ce a scris?
Nu-mi amintesc.
„Lumea asta conține doar comedie.”
Serios? Nu tragedie?
Da.
Poate că e adevărat.
Deocamdată, cel puțin.
- Ai făcut poza? - Nu știu.
- Ce e? - Da! Ce?
Nu e nimic.
- Te-ai uitat la noi și ai spus ceva. - Da!
„Tragedia e mai importantă decât comedia.
Mei sau orez?
Asta e comedie.
Femeia aceea sau femeia asta?
Și asta e comedie.”
Ești bine?
„Engleză sau germană?
Și asta e comedie.”
Voi de ce râdeți?
„Totul e comedie.
În final, rămâne o singură întrebare.
Viață sau moarte.
Asta e o tragedie.”
FRAGMENT DIN „MACUL” DE NATSUME SOSEKI
Subtitrarea: Mircea Pricăjan