Är hon verkligen söt?
MARS 1979
Jag lovar att hon är söt.
- Här är ert bord. - Tack.
Välkomna.
Hiroo.
Du ser annorlunda ut klädd så där.
- Är det dina vänner? - Klasskompisar.
Fyra svarta kaffe, tack.
Borde ni inte hålla er till juice?
Jag tar en americano.
- Jag med. - Och jag.
Tre americano?
Okej.
- Americano? På allvar? - Varför inte?
Moster Sakiko!
Moster Sakiko! Mår du bra?
Tack.
Jag sa till Hiroo att inte ringa dig.
- Vi kunde inte bara strunta i dig. - Jag blev bara lite yr. Jag mår bra.
Sakiko, är du...?
- Ursäkta, men kan jag byta om här? - Varsågod.
- Ursäkta oss. Vi är snart härifrån. - Ingen brådska.
Jag är ledsen. Jag vet att du är ledig.
Föll du ihop? Det är inte så konstigt. Du har inte ätit alls.
Inte alls?
Om du fortsätter så är du död innan din pojkvän blir mästare.
- Vad har du ätit idag? - Vad spelar det för roll?
Du har väl ätit nånting?
Ingenting?
- Om det handlar om pengar kan du fråga... - Min kille.
Han går ner i vikt för matchen. Han har inte ätit nåt på tio dagar.
Inte ens nudlar, hans favorit.
Men du behöver inte göra som han.
Jag vill ju ge honom moraliskt stöd.
- Va? Jobbar inte ni sent idag? - Va? Jo...
- Tack för er hjälp. - Men...
- Var ska jag ställa skorna? Här? - Det går bra.
Vill du prova?
- Jag är stark. - Prova.
Du är verkligen stark.
Snyggt.
- Där fick du! - Oj!
Och där!
Det var ett tag sen.
Sen vad då?
En riktig match.
- Du har talang för det här. - Jag tycker att du verkar ganska svag.
Vem har ätit dem?
Nudlarna.
Vem åt dem?
Skålen med soppa kvar är min.
Gå, är du snäll.
Han sa att ni inte var gifta.
Jag struntar i henne.
Det är mitt fel för att jag kom hem tidigt.
Jag bortser från det.
- Var inte dum... - Lägg dig inte i, Makiko!
Men kan du förklara... det här?
Det här...
Det här!
Det är en sak...
...som jag inte kan förlåta.
Min syster föll ihop på jobbet.
Makiko!
Hon stod inte ut med att se dig svälta, så hon har inte ätit på flera dagar.
Ingen bad henne göra det.
Jag sa åt henne att strunta i mig och äta det hon vill!
Hon kan inte göra det.
En kvinna kan inte göra det.
Du tänker säkert att hon borde äta när du inte ser, men det går inte heller.
Makiko...
Restaurangen serverar omeletter, varma mackor och såna saker.
Hur tror du att det kändes att inte äta mitt bland allt det?
Känner du dig inte skyldig?
Nej.
Du gör det där för din egen skull.
Fan också.
Jag verkar förlora på poäng.
Du borde göra...
- Ni kan äta mer, va? - Ja.
Borde hon inte göra slut med honom?
Gå upp.
Jag sa gå upp. Nu.
Jag tycker... att du borde göra slut.
Spara det till senare.
Du kanske kan bo i Ikegami?
Ikegami?
- Jag menar inte ikväll. - Du kan sova här i kväll.
Makiko? Om Takao hade en affär...
- Va? - Va?
En affär.
Hypotetiskt.
Skulle du verkligen... vilja åka hem till Ikegami?
De senaste sju åren har pappa haft en annan kvinna, eller hur?
Mamma vet om det, men hon har inte sagt ett ord.
Hon fortsätter som om inget har hänt.
Just nu skulle jag inte stå ut med att åka tillbaka dit.
TOKYOS STADSBIBLIOTEK FILIALEN I ARISUGAWA
- Jag tar anpan. - Visst. Varsågod.
- Får jag titta? - Så klart.
Natsume Sosekis samlade verk, volym tre.
- Får jag läsa? - Varsågod.
"Gubjinso", "Vallmon."
"Under det bredda brättet på hans mjuka, bruna filthatt hade han buskiga ögonbryn."
"Han tittade upp,
bortom vårhimlens gränslösa azurblå dis."
"Mot den sköra bakgrunden, som skulle vackla vid minsta vindpust, reste sig...
...som om det trotsade allt, det imponerande berget Hiei."
"Vilket fasansfullt envist berg."
Så "Gubjinso" betyder "Den fruktansvärda skönhetens växt"...
Jag har alltid trott att det var tecknen för "feg" och "skönhet".
En feg skönhet?
Många skönheter är väl mjuka här uppe?
Oftast, ja. Som min syster Sakiko.
Men inte alla skönheter.
De första tre tecknen är också någons namn.
En historisk person från Kina.
Så genom att lägga till "växt" hittade han på ett eget namn på en blomma?
- Den finns på riktigt. - En blomma som heter så?
Minns du den där kinesiska sångerskan? Hon som lät som en kokyu?
- Uppe på kullen plockar jag vallmo... - Plockar jag vallmo...
Jag fattar.
Så "Gubjinso" betyder även vallmo?
Wow...
Uppe på kullen plockar jag vallmo
Bladen berättar om min älskades hjärta
Om jag ska tala klarspråk...
När du sa att han var boxare visste jag att det var riskabelt.
Riskabelt?
De har korta karriärer. De är slut innan de är 30, eller hur?
Bara en på tusen blir mästare. Det är som att vinna på lotteriet.
Jag fick en vinstlott en gång, när jag var liten.
Jag menade inte småpengar.
Oavsett vilket...
Även om han var säker på att bli mästare gillar jag honom inte.
Om det bara var nudlarna eller kvinnan...
- Det är väldigt surt. - ...hade det varit en sak. Eller hur?
Man kan förlåta en försyndelse.
Men både nudlarna och kvinnan!
Vänta... Kvinnan var väl nån som han hade hittat nånstans.
Ett alldagligt utseende, billiga kläder, grällt sminkad.
- Det gick knappt att förstå vad hon sa. - Precis.
Jag förstår hur han känner.
Som boxare, menar jag.
Det här kan nog göra dig upprörd, Sakiko.
Men att ha nån som hela tiden hänger över en får en man att känna sig värre.
Jag har inga vänner som är författare, så jag spekulerar bara.
Men om jag skrev en roman,
och min fru i hemlighet rättade mina misstag, hur skulle det kännas?
Husets herre lider, medan frun sover gott.
Han kan svära åt henne, eller mumla klagomål, men trots det
är han lättad över att hon har det bra.
Så betyder det att han kan äta nudlar eller ha förhållanden?
Nej, självklart var det fel.
Jag säger bara att mäns känslor inte är logiska. Så är det bara.
Vi kanske kan undersöka saken.
- Undersöka? - Undersöka vad då?
- Vad hette detektiven? - Katsumata?
Precis. Jinnai, eller hur? Vi undersöker det här...
- Vi kan undersöka hans utsikter. - Sluta.
Om du gör det pratar jag inte med dig mer.
Vi kan prata där borta.
Du! Jag gillar inte såna här ställen.
Du?
Jag tycker inte om sånt här!
Här.
Glöm att det här nånsin hände.
Glöm att du bad mig att ta det här fallet.
Att jag undersökte din pappas affär...
Det var början på vårt förhållande.
Jag står inte ut med det.
Herr Katsumata?
Får jag?
- Oj då... Det här är... - Va?
- Det här är inte bra. - Det slocknar inte.
- Det brinner! - Går det bra?
Det brinner!
Se upp!
Sakiko!
Använd schampot när du tvättar håret. Det står under tvättstället.
Okej!
Ta kallt vatten om det är för varmt.
Ingen fara.
- Du kan inte ta hans parti så där. - Men det stämmer ju.
Men då kommer hon inte vilja göra slut med honom.
- Det är inte upp till dig, eller hur? - Nej, så klart.
Men jag ser henne redan gråta senare. De har ju inga barn än eller nåt sånt.
Oavsett vad du säger är det hon som måste...
Hon borde åka hem till Ikegami. Pappa skulle veta vad hon borde göra.
Du kan inte tvinga henne att åka dit om hon inte vill.
Hon kan inte stanna här för evigt heller.
Hon kan ta det lilla rummet där bak. Ungarna behöver bara röja lite.
Ja...
Men det ligger precis bredvid vårt rum.
Åh nej, det blev snett.
- Skulle inte det störa dig? - Va?
Att ha en främling här när du kommer hem?
Hon är ingen främling. Ju fler, desto bättre.
Med en främling boende här kan vi inte prata i enrum.
Vad är vi rädda att hon ska höra?
När en kvinna gifter sig, blir plötsligt hennes systrar främlingar?
Det kanske är han?
Säg att Sakiko bor hos oss.
- Hallå? - Vem är det? Är det till mig?
Det är herr Satomi. Va?
- Polisen? - Ge mig telefonen.
- Har det hänt nåt med Hide? - Hallå?
Va? Takiko Takezawa? Hon är min svägerska.
Har nånting hänt Takiko?
POLISSTATION
Tänk om vi lät par i hela landet tända brasor i parker hur som helst?
Såg ni inte skylten?
Det här är ett grovt brott.
Vi är väldigt ledsna.
Dokumenten som ni brände med ert arbete att göra. Jag kan inte bortse från det.
Som jag redan har förklarat
är jag hans klient, och jag bad honom förstöra rapporten.
Ja, men det är ingen anledning att hälla fotogen på den och bränna den i parken.
Det var bensin.
Va?
Det var bensin, inte fotogen.
Vem bryr sig?
Förlåt.
Då så... Så här är det.
Det här är inte lätt att säga, men vår 70 år gamla pappa...
Min svärfar och hennes pappa...
Ja?
Vi fick reda på att han har en älskarinna.
- Vad då? - En älskarinna.
En älskarinna vid 70 års ålder?
Hon anlitade hans detektivbyrå, och under tiden...
Ni vet ju hur ödet ofta verkar på mystiska sätt?
Jag förstår. Det var så de...
Ja.
Därför har de bestämt sig
för att inte göra det ännu svårare för hennes föräldrar.
En älskare vid 70, va?
- Det är hon. Två gånger i veckan. - Hon?
God natt.
Brände du handen?
Det är ingen fara.
- Sätt på lite salva innan du går. - Det är ingen fara.
- Gör det bara. - Nej, det är okej.
Sätt på salvan och gå hem.
- Det går bra... - Nu!
Åh nej, jag...
Låt det vara, är du snäll.
Men...
Om du är lite smutsig blir det lättare för mig.
Om du är för vacker blir jag för nervös.
Jag är inte vacker.
Du är vacker.
Får jag?
Va?
- Får jag? - Får du vad då?
Får jag?
Aj! min fot!
Har hon gått? När då?
Vem vet.
Jag skulle lägga ut hennes madrass...
- Märkte du inget? - Nej.
Jag hoppades att moster Sakiko skulle bo här.
Din snuskhummer.
Idiot. Det var inte så jag menade.
Vart kan hon ha gått så här sent?
- Tillbaka till lägenheten, kanske? - Du kan försöka ringa.
De har gemensam telefon. Det är för sent att ringa.
Den andra möjligheten är Ikegami.
Hallå? Det är herr Takezawa. Jaha, det är du.
Är det nån i telefon?
Det är Makiko!
- Vill hon prata med mig? - Din mamma tar sitt bad.
Ja. Vad då?
- Hon säger att det inte är nåt viktigt! - Va?
Det är inget viktigt!
Vad gör du här?
Du gick, eller hur? Varför kommer du tillbaka?
Jag är inte bra för dig.
- Ska vi slå vad? - Gå hem!
Gå! Försvinn!
Gå!
Jag tänker inte springa iväg igen. Så du får inte göra det heller, Hide.
Okej!
Bli mästare, vad som än händer.
Vinn bältet...
Visa det för alla som såg ner på oss, och visa dem att de hade fel.
Fattar du?
Tåget är i Osaka om tre timmar, va?
Du var uppe sent. Du borde sova.
Er pappa ska på affärsresa. Säg farväl.
- Hej då! - Köp yatsuhashi till oss.
Vad då?
Yatsuhashi!
- Det kommer från Kyoto, inte Osaka. - Från Kyoto, idiot!
- Isglassar, då? - De smälter, idiot!
- Fläskbullar? - Jag ska till Ikegami.
- Kommer de från Osaka? - Ingen aning.
Jag lovade att hjälpa till att lägga in kål.
Så där...
Den här väskan är för stor.
Du måste köpa en mindre.
Kan du inte vinna en på en golftävling? Som tröstpris?
Livet är inte så enkelt.
Jag har packat randiga och rutiga skjortor.
Tack.
- Är du tillbaka i övermorgon? - Om det skulle vara nåt, ring herr Sode.
- Här är förkylningsmedicinen. - Jag klarar mig.
Ha en bra resa!
Jag tar den.
Det är jag.
Jag har lite tid innan tåget går. Ska vi äta lunch?
Jag kan komma hem till dig.
Hallå?
- Det finns gott om plats. - Ingen chans!
- Du kommer ju förbi. Kör, bara. - Va?
Det finns ju plats. Kör, bara.
- Är du galen? - Har du ens körkort?
- Jag sa att jag inte kan. - Jag vilar bara lite.
- Tänk om jag blir sen till jobbet? - Ja, men kör då. Kör!
Du blockerar trafiken bakom dig. Sluta ställa till med problem.
Flytta din bil, då!
Han ringde fel nummer.
Klumpiga idiot.
Vad är det med dig?
- Mamma, lägg ett ägg på min också. - Ät upp dina morötter först.
Va? Vad har morötter med ägg att göra?
Hurra!
- Va? Vann Shoji? - Ja, jag vann.
Wow!
- Han blir allt bättre. - Jag vann!
Jag vann, Ginchan!
- Här kommer maten. - Tack.
Så där.
Pappa, minns du nöjesparken?
Minns du när vi körde go-kart? Jag vill göra det igen!
- Då åker vi dit. - Är du säker?
- Ja, det är okej. - Hurra!
Vilken tur du har.
- Gör du fortfarande inlagd kål? - Ja, i små tunnor.
Va? Lade jag i för mycket chilipeppar?
Nu gnuggar du dig i ögonen igen.
Det är mycket jobb för nån som lever ensam.
Eller är det? Du kanske har nån som vill äta dem.
Inte alls. Jag gör ochazuke för en.
- Är du säker? - Helt säker.
Det är inget att skryta om.
- Va? - Va?
Mamma, ibland fäller du väldigt skarpsynta kommentarer.
Det har hon alltid gjort.
- Tittade du ens? - Kom igen!
Tvätta dem själv.
Är det dörrklockan?
- Ja? - Ja?
Kom in!
- Jag kommer från Machida-kemtvätten. - Vi behöver inget idag.
- Tack. - Ha en trevlig dag.
- Machida-kemtvätten? - Går du fortfarande till dem?
- Hela den här tiden? - Ja.
- Machida-kemtvätten! - Machida-kemtvätten!
- Minns du han med finnarna? - Ja.
- Han såg ut som en kändis. - Vem då?
Det börjar på T... Du vet vem jag menar. Han har tjocka läppar och ser lömsk ut.
Han har vit kostym och dansar så här.
- T... - Tra...
- Travolta! - Travolta!
Ja!
Nu räcker det. Tillbaka till jobbet.
Jag vet verkligen inte om ni hjälper eller stjälper!
- Vi hjälper! - Ja.
Yuzun är slut.
Jag har mer i köket.
Jag kan gå.
Travolta...
Hur är det med Takao?
Han mår bra.
Bra nog för att bedra mig.
Till och med idag.
Han är inte på affärsresa, som han säger.
- Var är den? Jag hittar ingen yuzu! - Den är i kylen, i den vänstra lådan.
Jag tror att jag vet var han är och med vem.
Men... jag håller tyst.
Det är rätt så.
Om en kvinna erkänner är hon förlorad.
Är det så det är?
Ja.
Kan jag klara av det?
Som du gör?
Har du hittat den?
Jag vill börja om.
Med allt.
Älskar du honom så mycket?
Hos Satomis.
- Är din mamma där? - Hon är ute. Hos mormor, tror jag.
Igen?
Hon hjälper till med kålen.
Hon sa det i morse. Lyssnade du inte, pappa?
Han lyssnar aldrig.
- Kyss mig. - Jag lägger på. Vi tittar på tv.
- Det är vårlov! - Kom igen. Kör hårt.
Ska vi ringa henne?
Nej, det var inget viktigt. Hej då.
Tack så mycket.
- Jag kan inte fortsätta så. - Med mamma?
Hon säger att pappa jobbar, men hon vet att han är med henne.
Hur kan hon bara fortsätta lägga in kål så där?
Jag är ingen match för henne.
Hon är helt otrolig.
Jag antar att kvinnor i den åldern har vuxit förbi svartsjuka och hat.
Helt otroligt...
Jag har ingen chans.
Ta det här. Det fastnar i tänderna.
Jag undrar om jag fick pappas dåliga tänder.
Du... Är jag som mamma då?
Ja.
Det är du nog.
På vilket sätt?
Här...
I känslorna.
"Det du inte vet kan inte skada dig." Jag skulle aldrig kunna leva så.
- Kan vi få te, tack? - Kommer strax!
Vänta. Vad gör jag här?
Mamma?
Mamma!
Shoji!
Det här känns bra.
Det är jätteroligt.
Han kör så fort.
Vänta på oss!
Mamma, pappa, titta på mig!
Jag funderar på att gifta mig.
Att gifta dig?
Gratulerar.
Min man är här, eller hur?
Nej. Jag är rädd att ni har misstagit er.
Om jag tittar där, kommer jag inte att hitta hans svarta läderskor?
Varsågod och titta.
Där finns svarta läderskor, men de tillhör min avlidne man och min son.
Vilken storlek hade er man?
Han hade 25 centimeter. Min son har 26.
Min man har höga fotvalv, storlek 27,5.
Men det visste ni redan, eller hur?
- Inte alls. Varför... - Jag tittar själv.
Om ni har förlorat er man
borde ni veta hur det känns att bli bestulen på honom!
Er man lever väl fortfarande?
Min man är död.
Han lever, men det känns ännu mer ensamt om han har känslor för en annan!
Säg det till honom, inte till mig.
Vad håller ni på med?
Va?
Gör inget dumt. Sluta nu.
Visst ser vattenpistoler äkta ut nu för tiden?
Vatten?
Hallå?
Makiko...
Toyoko!
Föll mamma ihop? Hallå?
Vilket sjukhus? Ja.
Varför i Meguro och inte i Ikegami? Va?
Jag kommer genast.
- Har nåt hänt din mamma? - Gå, är du snäll.
Va?
Jag ber dig inte att ta en kula för mig, men om den hade varit äkta vore jag död!
Jag försökte inte gömma mig bakom dig...
Du... Tsunako...
Kom igen...
Det har varit ett nöje att lära känna er.
Pappa...
Vet du var hon var när hon kollapsade?
Hon visste. Hela tiden.
Hon visste vad du gjorde på tisdagar och torsdagar!
Hon sa inget, men till slut var mamma bara en kvinna.
Hon hade sin matkasse i handen och stod framför den kvinnans hus!
Du...
Säg nåt, pappa!
- Sluta... - Säg nåt!
Sluta. Låt bli.
Du har ingen rätt att slå din far!
Det var inte för min skull! Det är för mamma!
Bli inte hysterisk.
Er mamma förlät honom. Det var därför hon inte sa nåt.
Hon förlät honom aldrig!
Hon kunde inte bara säga orden. Det var så svartsjuk hon var.
Hon var arg! Hon var ensam!
Det betyder att hon älskade dig!
Och du då, pappa?
Han jobbade hårt för att försörja er och för att uppfostra fyra barn.
Sen, mot slutet av sitt liv, ville han ha lite roligt.
Är det så hemskt?
Det var på bekostnad av hans frus tårar!
Och han har säkert knäppt sina händer och bett om förlåtelse!
Om han mår så dåligt borde han lämna henne!
- Sluta. - Inte inför mamma.
Sakiko...
Jag är tillbaka.
Nå, Fuji...
Hon ska gifta sig.
Jag blev dumpad.
Jag blev dumpad och kom hem till dig.
Men är inte det bra? Det är slut mellan honom och henne.
Det är för sent. Varför gjorde han det inte tidigare?
Hon har rätt. Då hade mamma inte...
Om alla ska gå samman mot honom...
...tycker jag synd om pappa.
Vart ska du?
Jag ska berätta för dem.
Vad då?
Att jag ska gifta mig.
Sakiko, är du...
Ja. Jag ska ha barn.
Jag önskar att mamma hade fått hålla sitt barnbarn.
- Är det en pojke eller en flicka? - Jag hoppas på en pojke.
- Formen på magen tyder på en pojke. - Det är bara skrock.
Var är pappa?
Där är han.
Han ser plötsligt äldre ut.
Det blir nog så om man lever ensam.
Hur gör han med bad och tvätt?
Det är karma. Han kan inte klaga.
- Han hör er. - Låt honom höra.
Mamma skulle bli besviken om han skulle se pigg ut.
Vänta... Har vi inte pratat om det här förut?
Husets herre borde aldrig överleva sin fru, eller hur?
- Jag ska komma ihåg det. - Det var inte det vi menade.
Precis. För er handlar allt om kvinnor si och kvinnor så.
Visst. Försvara inte deras pappa, vad du än gör.
Låt mig göra det.
Min mamma dog också vid den här tiden.
Kan storasystern gå lite till vänster?
Vilken storasyster? Det är nog bättre att använda våra namn.
Tsunako.
Blir det bra? Det blir inte suddigt igen?
Reta honom inte. Han blir så nervös.
Snälla...
Okej. Säg omelett.
- Du har verkligen blivit stor. - Jag förstår inte hur du kan gå så här.
Eller hur?
I Sosekis "Vallmon"...
I ändan...
"Ändan"?
- Den sista delen. - Jaha.
Vet du vad han skrev?
Jag minns inte.
"Världen är bara en komedi."
Jaså? Inte en tragedi?
Ja.
Det kanske är sant.
Åtminstone just nu.
- Vad är det? - Ja, vad?
Inget.
- Du tittade på oss och sa nåt. - Ja.
"Tragedi är större än komedi."
"Hirs eller ris?"
"Det är komedi."
"Den här kvinnan eller den?"
"Det är också komedi."
Går det bra?
"Engelska eller tyska?"
"Det är också komedi."
Vad skrattar ni åt?
"Allt är komedi."
"Till slut återstår bara en fråga."
"Liv eller död?"
"Det är tragedi."
UTDRAG UR "VALLMON" AV NATSUME SOSEKI
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu