- Справді гарна? - Ти не брешеш?
Скільки їй?
Десь 23–24.
Ласкаво просимо.
БЕРЕЗЕНЬ 1979 РОКУ
Зараз самі побачите.
Можете сісти тут.
- Дякую. - Ласкаво просимо.
Ласкаво просимо.
Хіро-чян.
У цьому наряді ви зовсім інша.
Це твої друзі?
Однокласники.
Чотири кави, будь ласка.
Може, краще сік?
Я хочу американо.
Я теж.
І я.
Три американо?
Добре.
- Американо? Серйозно? - А що?
Тітко Сакі!
Що з вами?
Дякую.
Я просила Хіро тобі не дзвонити.
Ми турбуємося про тебе.
Я просто впала. Усе добре.
Сакіко, ти що...
Вибачте, можна я переодягнуся?
Звісно.
Вибачте, ми скоро підемо.
Нічого.
Вибач, Кіо-чян, я зруйнувала твій вихідний.
Ти знепритомніла? Не дивно — ти ж нічого не їси.
Зовсім?
Продовжиш,
і помреш ще до того, як твій хлопець стане чемпіоном.
- Що ти сьогодні їла? - Яка різниця?
Ти ж щось їла?
Нічого?
- Якщо річ у грошах, то... - Річ у моєму хлопці.
Він худне перед боєм.
Він вже десять днів нічого не їв.
Навіть рамен, його улюблене.
Але ж ти не зобов'язана робити те саме.
Що такого, якщо я хочу його підтримати?
О, Джиннай-сан, ви вже повернулись?
Ага.
- Магайбі. - О ні... Е...
Де нам роззутися?
- Тут? - Ага, десь там.
Спробуй.
- Я сильна. - Покажи.
О, непогано.
Молодець.
- На! - Ого!
Ось тобі! На!
Я скучив за цим.
За чим?
Боксом.
У тебе талант.
Щось ти якийсь слабенький.
ТИ ЗМОЖЕШ! ДИСЦИПЛІНА ПОНАД УСЕ!
Чиї це тарілки?
Рамен.
Чий він?
Той, що недоїдений, мій.
Піди, будь ласка.
Він сказав, ви неодружені.
Я не злюся. Чесно.
Я сама винна, що прийшла рано.
Я тобі пробачаю.
- Як ти можеш таке ка... - Макіко, не лізь!
Але це...
Що це?
Оце.
Оце!
Цього...
Цього я пробачити не можу.
Моя сестра
знепритомніла на роботі.
Макіко!
Вона не могла дивитися, як ти голодуєш,
і сама два чи три дні майже нічого не їла.
Ніхто її не змушував.
Я сказав, щоб не звертала уваги і їла все, що хоче.
Вона так не може.
Жінки так не можуть.
Ти думаєш: «Чому вона не їла, поки я не бачив?»
Бо не могла.
Макіко!
У неї в ресторані подають рисові омлети, тости, купу всього.
Думаєш, легко стримуватися, коли навколо тебе стільки їжі?
Невже тобі не соромно?
Ні.
Я ні в чому не винен.
Чорт.
Схоже, я програла за очками.
АСУРА
Вам краще ро...
З'їси ще геза?
Так.
Вона має його кинути.
Ідіть нагору.
Давай, іди, бігом.
Тобі й справді
краще кинути його.
Не треба про це зараз.
Може, переїдеш до батьків?
До батьків?
Я не кажу, що сьогодні.
Сьогодні переночуєш у нас.
Макіко,
якби у Такао був роман...
- Що? - Що?
Роман.
Чисто теоретично.
Ти б
переїхала жити до батьків?
Тато впродовж семи років
зустрічається з іншою жінкою.
Мама про це знає,
але нічого не каже.
Просто живе собі, ніби нічого не сталося.
Мене б там надовго не вистачило.
ТОКІЙСЬКА МІСЬКА БІБЛІОТЕКА
«ПОВНЕ ЗІБРАННЯ ТВОРІВ СОСЕКІ НАЦУМЕ»
Я візьму анпан.
Добре.
Можна подивитися?
Ага.
«Повне зібрання творів Сосекі Нацуме, том третій».
Можна почитаю?
Ага.
«Ґубіжінсо».
«Під крисами брунатного капелюха
він здійняв свої густі брови
і подивився ввись.
Над ним височів блакитний серпанок
весняного неба.
На цьому крихкому фоні, що, здавалося, от-от похитнеться од першого подуву вітру,
стояла хоробро,
немов кидаючи всім виклик,
велична фігура гори Хієй.
Страшенно впертої гори».
Отже, «ґу» в «Ґубіжінсо» значить «страшенна красуня».
А я думав,
що там ієрогліф на позначення «дурний».
Дурна красуня?
Красуні здебільшого пустоголові.
Зазвичай — так.
Як моя сестра Сакіко.
Але не всі.
«Ґубіжін» — це чиєсь ім'я?
Історичної постаті з Китаю.
Додавши «со»,
він вигадав назву квітки.
Вона існує.
Ґубіжінсо?
Пам'ятаєте ту китайську співачку
з високим голосом, схожим на звучання кокю?
- На горі збираю маки... - Збираю маки...
А, мак!
«Ґубіжінсо» також означає «мак»?
Ого.
- На горі збираю маки - Маки
- Гадаю на їхніх пелюстках - Гадаю на їхніх пелюстках
Якщо чесно,
коли ти сказала, що він боксер,
я знала, що будуть проблеми.
Проблеми?
У них коротка кар'єра.
Після тридцяти ніхто не б'ється.
Лише один із тисячі стає чемпіоном.
Це як виграти в лотерею.
Я в дитинстві якось виграла.
Якісь 500 єн.
Слухай,
навіть якщо він колись стане чемпіоном,
він мені не подобається.
Якби ж щось одне: або рамен, або дівка...
- Кислий. - Було б простіше.
Так?
Можна було б якось пробачити.
Але ж він і рамен з'їв, і дівку привів!
Чекай.
Ця...
«дівка», яку він привів...
Вона була непоказна,
погано одягнена,
з поганим макіяжем?
Ще вона бекала-мекала.
Я його розумію.
Тобто він же боксер.
Ти на мене не ображайся, Сакі-чян.
Та надмірна турбота, подібна твоїй, лише дратує чоловіків.
У мене друзів-письменників нема, тож це лише моя уява.
Скажімо, я написав рукопис.
Моя дружина потайки читає його і виправляє помилки.
Приємно мені?
Голова сім'ї страждає,
а дружина спокійненько спить.
Я, може, накричу на неї, обізву якось,
але зрештою
обов'язково все пробачу.
Це не значить, що можна їсти рамен і гуляти.
Ні, звісно, ні.
Я хотів сказати, що почуття чоловіків нелогічні.
І з цим нічого не зробиш.
Може, перевіримо його?
Перевіримо?
Як?
Як його там?
- Кацумата-сан. - Так.
Джиннай, так?
Ми поспостерігаємо за його...
Подивимося, чи є в нього майбутнє.
Ні.
Якщо ти це зробиш, ми більше не сестри.
Може, там поговоримо?
Агов!
Мені не подобаються такі місця.
Чуєте?
Мені тут некомфортно!
Ось.
Давайте вдамо, що нічого не було.
Що я не брався за вашу справу.
Що не розслідував роман вашого батька.
Він — причина наших стосунків.
Мене це непокоїть.
Кацумата-сан.
Можна?
- Воно... - Га?
- Чорт. - Не гасне.
Вогонь!
- Вогонь! - Обережно!
Вогонь!
Обережно!
Сакіко!
Мий голову шампунем.
Він під раковиною.
Зрозуміла.
Якщо вода надто гаряча, додай трохи холодної.
Добре.
Як ти можеш його захищати?
А що такого?
Вона тепер вагатиметься, розлучатися з ним чи ні.
Вона сама вирішить.
Я розумію.
Я просто не хочу, щоб вона потім ридала.
У них навіть дітей немає.
Кажи, що хочеш, але це її життя.
У батьків їй було б краще.
Тато б дав їй пораду.
Що ж ти зробиш, як вона не хоче.
Ну, тут вона теж вічно жити не може.
Ми можемо віддати їй малу кімнату.
Скажемо дітям, щоб перенесли свої речі.
Але...
вона поруч з нашою спальнею.
Зламав.
Тебе це не турбує?
Га?
Присутність чужої людини вдома.
Вона нам не чужа. Разом веселіше.
Вона чутиме
усі наші розмови.
Нам нема чого приховувати.
Вийшла заміж, і сестри стали чужими?
Може, це він?
Скажи, що Сакіко тепер живе у нас.
- Алло. - Хто там? Це мене?
Дім Сатомі.
Що?
Поліція?
Я візьму.
Алло! З ним щось сталося?
Я вас слухаю.
Що?
Такіко Такезава?
Вона мені своячка.
Такіко ціла?
МОРІОКСЬКИЙ ВІДДІЛ ПОЛІЦІЇ
Що було б, якби всі парочки розпалювати багаття в парках?
Ви що, не бачили знак?
Це адміністративна стаття.
Нам шкода.
До того ж
ви спалили корпоративні документи.
Це серйозно.
Як я вже пояснила,
я, його клієнтка, наказала йому знищити файли.
Так, але це не значить,
що можна обливати їх газоліном і спалювати в парку.
Бензином.
Га?
Не газоліном — бензином.
Це не має значення.
Вибачте.
Бачте,
правда в тому...
Мені соромно це казати,
але наш 70-річний батько...
Тобто мій свекор,
її батько...
Так?
Він має коханку.
- Що? - Коханку.
- У 70 років? - Так.
Вона найняла детектива, і вони...
Ну, знаєте, як кажуть,
доля — річ непередбачувана.
А, зрозуміло. Вони...
Так.
І ми вирішили
позбутися всього бруду на батьків.
Коханка у 70...
Ось. Двічі на тиждень.
- Оця? - Так, вона.
То що на вечерю? Ти щось приготуєш?
Я втомилась.
Добраніч.
Ви що, обпекли руку?
Зовсім трохи.
Давайте я намажу.
Не треба.
Давайте.
Ні, не треба.
Намажу, і підете.
- Не треба. - Ідіть.
Ой, я...
Не витирайте.
Але...
Буде краще,
якщо ви залишите трохи бруду.
Без нього ви надто гарна,
і мені важко стримуватись.
Ніяка я не гарна.
Ви гарна.
Можна?
Га?
Можна?
Що?
Можна?
Ай! Нога!
Пішла? Коли?
Не знаю.
Я хотіла постелити їй футон, а її нема.
І ти не чула, як вона пішла?
Ні.
Чорт, я хотів пожити з тіткою Сакі.
Фу, Хіро.
Цить.
Я не це мав на увазі.
Куди вона пішла проти ночі?
До себе в квартиру?
Подзвони туди.
У них один телефон на всіх — уже пізно.
Тоді батькам.
Алло, дім Такезава.
О.
Хто дзвонить?
Макіко!
Їй я потрібна?
Мама купається.
Так. Га?
- Вона каже, можеш купатися! - Що?
Можеш купатися!
Що тобі потрібно?
Ти ж пішла.
Чому вернулась?
Зі мною ти не будеш щасливою.
Впевнений?
Піди!
Піди.
Я більше не втечу.
І ти, Хіде-чян, не тікай, борись.
Добре.
Ти маєш стати чемпіоном.
Здобути пояс.
І доказати всім, хто з нас сміявся,
що вони помилялись.
Зрозумів?
До Осаки на швидкісному поїзді десь три години?
Ну...
Ти пізно ліг вчора, хоч поспи.
Тато їде у відрядження. Попрощайтесь.
- Бувай! - Привези «яфухаші».
«Ефубаші»?
- Яцухаші! - А...
Вони в Кіото, дурнику.
В Кіото, дурнику!
А морозиво з квасолі?
Воно розтане, дурнику!
- Тоді нікуман. - Я поїду до батьків.
- А він з Осаки? - Не знаю.
Я пообіцяла допомогти з маринуванням капусти.
Ясно.
Валіза завелика.
Ну то купи меншу.
Може, тобі її дадуть як приз за гру в гольф?
Просто так нічого не дають.
Я поклала дві сорочки: смугасту і в горошок.
Дякую.
Післязавтра приїдеш?
Як щось станеться, дзвони Содей-куну з мого відділу.
Стій, візьми пігулку.
Не треба.
Щасливої дороги!
От же ж...
SevenStars.
- Це я. - Віджени машину!
- Це я! - Заткніться!
- Я маю трохи часу перед поїздом. - Не сигнальте!
- Давай пообідаємо. - Тут не можна паркуватися!
- Я їду до тебе. - Невже так важко?
- Алло? - Тут повно місця.
- Проїжджайте. - Куди? Не пройде!
Усе пройде.
- Спробуйте. - Га?
Місце є, просто проїжджайте.
- Ти дурний? - У вас взагалі права є?
- Я не можу! - Я на п'ять хвилин заїхав.
Я запізнююся на роботу!
Ну то проїжджайте. Давайте!
Ви блокуєте дорогу. Не будьте впертим.
Це ти її блокуєш!
Помилився номером.
От розтяпа.
Що ж ти робиш?
Мамо, поклади яєчню на мою котлетку.
Спершу з'їж моркву.
До чого тут морква, коли я хочу яєчню?
Ура!
Що, Шьоджі виграв?
Так, Шьоджі виграв!
Молодець!
- Він швидко вчиться. - Я виграв!
- Гін-чян, я виграв. - Я програв.
- Обід готовий. - Дякую.
Став.
Тату, пам'ятаєш, ми були в парку розваг?
Ми каталися на машинках.
Я хочу ще раз.
Добре.
Серйозно?
- Так. - Ура!
Тобі щастить.
Ти теж маринуєш капусту?
Так, у маленьких бочках.
О ні, здається, я переборщила з чилі.
Стій! Не три очі!
Живеш одна, а стільки капусти робиш.
І я про те.
Мабуть, тобі є кому її давати.
Ні, я з неї собі очязуке готую.
Ой, не бреши.
Це правда.
Тут нема чим пишатися.
- Чула? - Ага.
Мамо, ти іноді говориш, як ножем ріжеш.
Це точно. На.
- Куди ж ти дивишся? - Сестро!
Іди помий їх.
Це до нас?
- Так! - Так!
Заходьте!
Я з хімчистки «Мачіда».
А, я сьогодні сама все попрала.
Добре.
Гарного дня!
- Хімчистка «Мачіда»? - Хімчистка «Мачіда»?
Ти все ще їх викликаєш?
Досі?
Так.
- Хімчистка «Мачіда»! - Хімчистка «Мачіда»!
- Пам'ятаєш того прищавого хлопця? - Так.
Він був схожий на актора. Т...
- Т... - Т?
Ти його знаєш.
У нього такі великі губи і хитре обличчя.
Він носить білий костюм і танцює отак.
- Т... - Тр...
- Траволта! - Траволта!
Так!
Годі реготати. У нас багато роботи.
Ви мені допомагати прийшли чи заважати?
- Допомагати. - Допомагати.
Юзу закінчилися.
На кухні є ще.
Я принесу.
Траволта...
Як Такао поживає?
Добре.
Настільки, що зраджує мене.
Навіть сьогодні.
Сказав, що поїхав у відрядження, але ні.
Де вони?
Я не можу знайти.
Біля холодильника. В лівому ящику.
Я приблизно знаю, де він і з ким.
Але...
мовчу.
Правильно.
Якщо заговориш про це, програєш.
Он воно що?
Так.
Думаєш, я зможу
триматися, як ти?
Ну що, знайшла?
Я хочу почати все спочатку.
З ним.
Ти справді його кохаєш?
- Коске... - Дім Сатомі.
Мама вдома?
Ні, вона, здається, у бабусі.
Знову?
Вона маринує капусту.
Вона ж тобі казала. Ти що, не слухав?
Він ніколи не слухає.
Поцілуй мене.
Усе, ми дивимося телевізор.
Ну?
- У нас канікули. - Чого ж ти чекаєш?
Хай передзвонить?
Ні, це не почекає.
Бувай.
РЕСТОРАН «КАДОЯ»
Дякую, до побачення.
Як вона це робить?
Мама?
Вона знає, що тато її зраджує, але нічого не каже.
Спокійненько маринує собі капусту.
Мені до неї далеко.
Вона неймовірна.
Мабуть, жінки її віку
здатні переступати через ревнощі та ненависть.
Дивовижно.
Я так не можу.
На.
Надто тверде для мене.
Мабуть, свої зуби я успадкувала від тата.
Думаєш,
я більше схожа на маму?
Так.
Однозначно.
Чим?
Оцим.
Серцем.
«Менше знаєш, краще спиш».
Я б так не змогла.
Ні.
Чаю, будь ласка.
Несу.
Стоп.
Як я тут опинилася?
Мамо?
Мамо!
Шьоджі!
Веселимося.
Я лечу!
Він швидкий.
Зачекай нас!
Мамо, тату, привіт!
Я планую одружуватися.
Одружуватися?
Що ж, вітаю.
Мій чоловік... він у вас?
Ні.
Боюся, його тут немає.
Тобто якщо я відкрию цю шафку,
його чорних туфель там не буде?
Можете перевірити.
Там є кілька чорних туфель,
але вони або покійного чоловіка, або сина.
Який розмір був у вашого чоловіка?
Тридцять дев'ятий.
А у сина 41.
У мого чоловіка широкі ноги з високим підйомом, 43 розмір.
Але ви й так це знаєте, правда ж?
Звісно, ні.
- Звідки мені... - Я перевірю.
Ви втратили чоловіка,
ви маєте розуміти, як це — коли в тебе його забирають.
Ваш чоловік живий.
Мій — мертвий.
Може, й живий, та від того ще гірше, бо його серце не зі мною.
Скажіть це йому.
Що ви робите?
Стій!
Не роби дурниць. Кинь його.
Як справжній, так? Це водяний пістолет.
Водяний...
Алло.
- Чорт... - Макіко.
Тойоко!
Мама знепритомніла?
Алло!
В яку лікарню?
Так.
Чому в Мегуро, а не Ікегамі?
Алло!
Так, вже їду.
З твоєю мамою щось сталося?
Піди, будь ласка.
Що?
Ти сховався за мною!
Якби він був справжній, я була б мертва!
Я не ховався за тобою.
Гей, Цунако!
Почекай, стій.
Рада була тебе знати!
Тату.
Ти в курсі, де вона знепритомніла?
Вона все знає.
І вже давно.
Вона знає, що ти робиш щовівторка і четверга!
Вона мовчала,
та це не значить, що вона залізна.
З продуктами в руках
вона стояла перед будинком твоєї коханки!
Гей.
Тату, скажи щось!
- Годі. - Не мовчи!
Годі.
- Годі. - Не чіпай!
Годі.
Ти не маєш права бити батька!
Його б'ю не я!
А мама!
Не божеволій!
Твоя мама йому пробачила. Тому і мовчала.
Нічого вона не пробачала!
Вона не могла передати словами,
наскільки сильно ревнувала!
Вона страждала!
Почувалася кинутою!
Вона тебе кохала, тату!
І чим ти віддячив?
Він багато працював: збудував дім,
виростив чотирьох дітей.
І під кінець життя вирішив трохи розважитись.
Що тут такого?
Він розважався за рахунок маминих сліз!
Я впевнений, що він кається.
Молить про прощення.
Якщо йому так погано,
чого він досі з нею?
- Досить. - Не при мамі.
Сакіко.
Це я.
Що ж.
Вона одружується.
Мене кинули.
Мене кинули, і я повернувся.
Це ж добре, так?
Вони розійшлися.
Запізно.
Чого раніше цього не зробили?
Так. Тоді б мама не...
Ви на нього всі накинулись,
і мені тепер йог шкода.
Ти куди?
Розказати їм новину.
Яку?
Я одружуюсь.
Сакі-чян, ти що...
Так.
Я при надії.
Шкода, що мама його не побачить.
То у вас хлопчик чи дівчинка?
Сподіваюся, хлопчик.
- За формою живота схоже на хлопчика. - Це все дурня.
Де ж це тато?
Іде.
Він так постарів.
Мабуть, це все життя наодинці дається йому взнаки.
Як він прибирає і пре?
Він на це заслужив. Сам винен.
- Він почує. - Хай чує.
Мама б в труні перевернулась, якби він був бадьорий.
А, я пам'ятаю, як ми про це говорили.
Чоловіку краще не переживати дружину.
Зрозумів?
Запам'ятаю.
Ми не про це, Такао.
Так. Ти вічно як ляпнеш щось про жінок.
Добре. Не захищай їхнього батька, а то потрапиш під роздачу.
Давайте, я покладу.
Моя мама теж влітку померла.
Старші сестри, посуньтеся вліво.
Ви про кого?
Нас тут багато, використовуйте імена.
Цунако.
Усе добре? Розмито більше не буде?
Не дражни його, він і так нервується.
Перестаньте.
Увага.
Сир!
В «Маку» Сосекі
в кімчі...
Кімчі?
В кінці.
Знаєте, що там написано?
Що?
«У цьому світі правлять комедії».
Е... Справді?
Ага.
Може, так і є.
Принаймні поки.
- Вийшло? - Відійди.
- Що таке? - Так, що?
Нічого.
- Ти подивилася на нас і щось сказала. - Ага!
-«Трагедія вища за комедію». - Такіко! Кажи!
«Пшоно чи рис?
Це комедія.
Ця жінка чи та?
Це теж комедія.
Англійська чи німецька?
Комедія».
«Усе це комедія.
Зрештою тільки одне питання має значення:
життя чи смерть?
І це трагедія».
УРИВОК З РОМАНУ «МАК» СОСЕКІ НАЦУМЕ
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус