- Hvala. Dođite nam opet. - Dobro došli.
Hvala. Uzet ću to.
- Dobra večer. - Dobro došli.
To je 964 jena.
Hvala. Dođite nam opet.
To je 957 jena.
Gospođo!
Pokažite mi sadržaj torbe.
Krađa?
Kažete da sam krala?
ANANAS CIJELE BRESKVE
Vrijeđate me.
Ako mislite da nemam novca, pogledajte.
Vidite? Imam novca.
Zašto bih krala?
Platit ću konzerve.
Koliko su?
Znate,
netko me jednom pokrao
u vlaku.
Ali ja nisam nikad ništa ukrala.
To je istina.
Pitajte koga želite. To je istina.
Moj muž
ima ljubavnicu.
Bilo je lakše kad joj nisam znala ime.
Ali sad, kad ga čekam noću,
sve što čujem u glavi
ime je Keiko Akagi.
Te riječi zveckaju poput kamenja,
a ja ne mogu biti kod kuće.
Zato sam...
Molim vas.
Nemojte objaviti moje ime!
Hej.
Što radiš?
Dobro došao.
Što ti radiš ovdje?
Oh...
Dobro došla!
Gdje si dosad?
Srela si tatu na postaji.
Ne, ostali smo bez kruha.
Kruha?
Javi nam kad izlaziš.
Hiroo je cijelo vrijeme paničario.
- Hej... - Nisam!
- Tiho! - Ne izmišljaj.
Ne izmišljam.
„Grow, grew, grown.”
Začepi! Ne trebam tvoju pomoć.
Moraš li tako glasno srkati?
Stariš, dušo.
- Zašto? - Prestani srkati.
Nije problem ni ako preskočiš kupanje jer se više toliko ne uprljaš.
Sjećam se kad su ovratnici tvojih košulja bili crni,
a cipele bi ti bile masne.
Tata ima masna stopala.
Ne spominji stopala dok jedem.
Osjetljiv si za muškarca.
Uvijek provjerava i svježinu datulja.
Osjetljiv sam. Za razliku od tebe.
Nastavi tako i nikad nećeš postati uspješan.
To nema veze s tim.
Ima. Naučit ćeš to jednog dana.
Baš si dijete.
Prestani srkati!
U redu je srkati curry.
Začepite oboje i idite gore.
Nisi li otišla po kruh, mama?
Trgovina je bila zatvorena.
Koja trgovina?
- A Maru... - Jeste li za čaj?
Da.
- Trgovina preko puta tračnica... - Gdje je tatina šalica?
Tko je to?
- Kladim se da je teta Takiko. - A ja da je teta Saki.
Mama!
To je baš teško.
- Zar ne? A izgleda tako lako. - Da.
- Jedan-dva. - Tiho!
Laku noć.
Zar ne možemo?
Nemoj govoriti da „ne možemo”.
Nisi ti kriv.
Ja jednostavno nisam privlačna žena.
Ali onaj put...
Ne spominji to.
Ako opet ne budemo mogli...
Sad ti govoriš da „ne možemo”.
Ako se to ponovi,
bojim se da ne možemo biti zajedno.
Opet si to rekla.
Ali... Sljedeći put, dobro?
Takiko,
nisi li to planirala za večeras?
Počastila si me mesom s roštilja.
I gledali smo ovakav film.
To je uvredljivo!
Nikad ne bih...
Dosta!
Telefon!
Dolazim.
Dolazim!
Javit ću se!
Tako.
Hej, ovaj stan ima centralno grijanje.
Ne treba nam grijaći stol. Zar ne?
Mama mi je sa sela.
Bez ovoga joj neće biti toplo.
- Evo! Mama, spreman je! - Već je zaspala!
Dovršio sam! Evo.
Daj! Zato sam ti rekla da ga sastaviš u svojoj sobi.
- Pogledaj. - Ajme! Grijaći stol!
- Lijepo, a? - Tko bi to mogao biti?
Hide, javi se!
Dobro, evo.
Obitelj Jinnai.
Halo?
Što? Takao?
Zašto zoveš tako kasno?
Tvoj je tata uzrokovao manji požar u Ikegamiju.
Je li kuća izgorjela?
Nisu trebali vatrogasno vozilo, ali sve je natopljeno.
Kako se to dogodilo?
- Zaspao je s upaljenom cigaretom. - Cigaretom?
Susjedi su primijetili i zvali su policiju, odnosno 112.
Imala sam osjećaj da će se nešto ovako dogoditi.
Kad je mama umrla,
rekla sam mu da bi trebao živjeti s jednom od nas.
Ali rekao je da to nije potrebno.
Tsunako?
Tata zna biti tako tvrdoglav...
Halo?
ASURA
Često osjetimo da nešto ondje gori.
To je zabrinulo moju snahu i mene, ali nismo ga htjele tužakati.
Ništa nije rekao.
Shvaćam.
I mi smo zabrinute.
Starac poput njega ne može živjeti sam.
Na sve smo ga načine pokušale uvjeriti.
Ako uzrokuje požar,
neće izgorjeti samo njegova kuća.
Ajme.
Kakav auto.
Sakiko?
Vaša mlađa sestra?
- Da. - Ajme...
Uspješne ste. Zato vas molim da se pobrinete za oca.
Razgovarat ćemo.
Jako nam je žao.
- Laku noć. - Isuse!
Kuća je još na mjestu, zar ne?
Moramo im donijeti neke darove.
Srećom, nastradala je samo naša kuća.
- Što je tako smiješno? - Ništa.
Apsurdnije je ovako doći na zgarište.
Da ste me pitale, došla bih po sve vas.
Brže je doći vlakom.
Stigle smo na vrijeme. Ti si zadnja došla.
Ne mogu sve samo ostaviti. Imam dijete.
Kladim se da si se dotjerivala.
Ovo nije ribarnica, zar ne?
Što si rekla?
Što?
- Reci mi to u lice! - Ovo nije ribarnica!
Hej, nije vrijeme za svađe. Imamo sreće što je tata živ!
Tiho. Čut će te.
Idemo unutra. Hajde!
Čekaj!
Pričekaj trenutak.
- Što? - Ha?
Vrijeme je da budemo odlučne.
Što?
S tatom.
Pogledajte što nam je donijelo ovo oklijevanje.
Odlučne.
I što da mu kažemo?
Da ga je starost sustigla?
- Možda je senilan? - Sakiko!
Čut će te!
Bože, postaje hladno! Brže, uđimo!
Baš je hladno!
Što? Ovdje si spavao, tata?
Kuća nije izgorjela.
Niste sve četiri morale doći.
Pa, tata.
Jesi li sad napokon zahvalan na mami?
Uvijek ti je stavljala vodu u pepeljare.
Istina.
I pospremila bi sve ove jastuke kad bi gosti otišli.
Muškarci bi trebali prvi umrijeti, a ne žene.
Muškarci trebaju prvi otići.
- Tata, moramo razgovarati. - Sutra ćemo.
Gdje ćeš sad spavati?
U drugoj sobi.
Bez futona?
Imam onaj za goste.
- Ja ću... - Ne, u redu je.
- Ali ne možeš... - U redu je!
To je ta tvrdoglavost.
Tata!
Moje sestre ispričale su se tvojim susjedima. Shvaćaš?
- To nije ništa strašno. - Jest!
Zašto im se ne ispričaš?
- Nije li to najmanje... - Dosta.
Završimo s ovim.
- Gdje je pregača? - Treba zamijeniti tatamije.
Svaki je 10 000 jena. Sveukupno 60 000.
Sakiko, trebaš razgovarati s nama prije donošenja odluka.
Nisam rekla da ću to sama platiti! Uvijek brzaš sa zaključcima.
- Zabrinuta sam. - Odvratno!
Hideu sad dobro ide, ali to neće potrajati ako se ozlijedi.
Pa što ako mu karijera bude kratka, ali slatka?
Nekidan sam gledala Rockyja 2 i...
S kim?
To nije važno.
Sigurno s g. Katsumatom.
- Junak je bio siromašan, zar ne? - Slažete li se vas dvoje?
I ja se pitam.
No onda odjednom postane prvak.
- Počne ludo trošiti novac. - Makiko, pomozi mi.
Kupio je veliku kuću i skup auto.
To zvuči bolje nego ležati i bojati se nešto poduzeti.
On je bar čovjek!
- Što želiš reći? - Možemo li o tome sutra?
- Ne nazire se kraj. - Hoćemo li odspavati?
- Ili popiti čaj? - Na koga misliš?
- Tko se boji nešto poduzeti? - Pusti to!
- Tko? - Začepite ili idite kući!
Vas dvije mlađe tako ste bezbrižne.
Niste zabrinute za tatu?
Ovo nije vrijeme za Rockyja ili Lockheeda.
Ovdje nije dobro.
- Rockyja ili Lockheeda? - Čovječe.
Tko smišlja dosjetke?
Što onda vi starije mislite?
To je...
Znate.
Što ćemo reći susjedima ako ništa ne učinimo?
A da ga jedna od nas dovede k sebi?
- Ili da jedna živi ovdje? - Žao mi je, ali ja ne mogu.
- Imam bebu i tazbinu. - Ali imaš prostora.
Tsunako ima najviše prostora!
Ne ja! Ne želim živjeti s mrzovoljnim starcem!
Moji će učenici otići.
Tvoji učenici, je li?
- Sigurno su muškarci. - Makiko!
- Evo me! - Naravno da ima muškaraca.
Bio to shamisen ili ikebana,
nije dobro da ima samo muškaraca ili samo žena.
Dovoljno je da dođe samo jedan muškarac i doći će još žena.
Tsunako se znoji.
Bližim se menopauzi.
- Naravno da se znojim. - Ne izgledaš mi tako.
Kladim se da u mraku Takiko izgleda starije.
Ne govori to nekome zaljubljenom!
Istina je. Da vas obje stisnemo, Tsunako bi bila zrelija.
Ona nije rotkvica za ribanje.
Kad smo kod rotkvica,
nedavno sam jela „štakorsku” rotkvicu.
Iste je boje kao štakor, ali smežurana kao rotkvica.
Nije sočna, ali je ljuta.
To sam ja. Štakorska rotkvica.
Dobrog su okusa. Odlično se slažu s rezancima.
Kladim se da g. Detektiv to kaže. „Možda ne izgleda nešto,
ali ukusna je.”
Jesi li poludjela?
- Makni se! - Hej!
Saberi se, hoćeš li? Nevjerojatno.
Vulgarne šale pričaj doma.
Ne mogu si pomoći.
Isuse, teško je kad smo sve ovako različite, kao izbočine i krateri.
Što to radiš?
Prestani gurati, kvragu!
- Tko je izbočina, a tko krater? - Makni se.
Što? Moram se maknuti?
Čekaj malo.
Moramo ga podići. Diži! Hej, pomozi!
Pazi, hoćeš li?
Što je tebi?
- Prestani! - Nisam ništa učinila!
Sad su vreće za smeće zapele.
Ne mogu vjerovati. Odvratno!
Čovječe...
Pazi, kukac!
- Čekaj, to nije kukac. - Hajde!
Tragovi od požara.
Prestrašila si me.
To je bio glasan uzdah.
Ljudi većih nosova glasnije uzdišu.
Nikad čula za to.
Ti misliš na hrkanje.
Slušaj Sakiko.
Baš je bezbrižna.
Iscrpile su je svekrva i dojenje.
Ako je tako, nemoj je pozivati.
Ne bi smjela tako govoriti.
Ipak smo sestre.
Evo, uključeno je.
- Nije li presvijetlo? - Što?
- Snaga je 100 W. - Dovoljno je 60.
Ovo mu je zdravije za oči kad čita novine.
Hajde, Sakiko. Prehladit ćeš se.
Da se to nije dogodilo...
bi li mama još bila živa?
Da tata nikad nije imao ljubavnicu
i da se mama nije srušila ispred stana te žene...
Došao je njezin trenutak.
To bi tako bilo bez obzira na sve.
To je sudbina.
Griješiš.
Što?
Nisi bila ondje kad se srušila.
Da, ali...
Nikad neću zaboraviti izraz na njezinu licu.
Ta žena...
Kako se ono zove?
Tatina...
Tomoko.
Tomoko Tsuchiya.
Mislite li da se još viđaju?
Nema šanse. Udala se, zar ne?
Nisam baš sigurna.
Mogu li ljudi samo tako prekinuti?
Pa,
vjerojatno ovisi o osobi.
Ti ne možeš.
Ne možeš ih otkantati.
Nikad ne znaš, zar ne?
Mislim,
uvijek sam mislila da naš tata nije takav tip.
Dođite.
Tati to nije bio prvi put.
Što?
Mislim da je to bilo nakon rata.
Dodatno je zarađivao radeći s alumitom.
- Mene tada nije bilo. - Ni mene.
Bio je s nekim.
Ona je bila ratna udovica s malim ilegalnim restoranom.
Ona koja je nosila napadne hlače?
Primijetila si?
Da.
Kad bih usred noći išla na zahod, čula bih da mama nešto melje.
Mljela je pšenicu koju su joj poslali sa sela.
Taj tutnjavi, škripavi zvuk.
Samo je mljela.
Izgledala je zastrašujuće.
Još kao dijete
shvatila sam da je tata sigurno u kući te žene.
- Ha? - Što?
- Tata! - O, ne!
Ovo je tvoja kuća, tata.
Ne moraš se po mraku šuljati da uzmeš nešto za piće.
Ne možeš više živjeti sam.
Ako opet nešto zapališ, isprika neće biti dovoljna.
Ovo nije izolirana kuća na farmi.
- Samo moram prestati pušiti! - Što?
Hej, oprezno!
Ma daj! Pa nisi obrisao stopala!
Obriši i ti svoja.
Smrdi po alkoholu.
Uzmi krpu i iscijedi je u kadi.
- Ha? - Što?
- Tata! - Tata...
Nisi to morao baciti.
Ima li on zalihu alkohola?
Vrijeme je.
Probudi se.
Da.
Ne smiješ sad zabušavati.
Dobro.
Jesi li spavao u pidžami?
Jesam.
Lažeš.
Spavao si gol.
Što ako ti se mišići ramena ukoče?
Snosit ću posljedice.
Je li Katsutoshi plakao tijekom noći?
Jedanput se probudio plačući. Mama ga je uspavala.
Reci mami da dolazim poslijepodne.
Kakva je ondje situacija?
Spalio je futon i tatami.
Moje su sestre melodramatične.
Je li danas jedan od tatinih radnih dana?
Ne, nije.
Nije htio razgovarati s nama.
U redu je. Previše se brinete.
- Da, ali... - Ljudi baš imaju petlje.
Mogu se posramiti i u trenu na to zaboraviti.
Nismo razgovarali, ali mislim da će tata neko vrijeme biti oprezan.
Bolje ga je uvjeriti kad situacija nije napeta.
Sad ispada da smo ga stjerali u kut.
Skoro sam zaboravila.
Uzet ću onaj svileni kimono.
Oshima Tsumugi? Onaj obojen blatom?
Mama je rekla da ga mogu uzeti.
Onaj s vatrometom?
- I meni ga je obećala. - To su krizanteme, a ne vatromet.
Što? Jesi li sigurna?
Taj mi je bio najdraži.
- Nijedna od vas ne nosi kimono! - Nosim ga u formalnim prilikama.
- Oshima kimoni nisu svečani. - Onda za Novu godinu.
Nije li to mamin najskuplji?
Meni treba za posao!
Zašto ih odmah ne podijelimo?
Mamine...
- Stvari? - Da.
Tata je rekao da same odlučimo.
Što?
- Tata je rekao da same odlučimo! - Tata?
Tko je?
Čekaj.
Sigurno je Takao.
Rekla sam mu da ne dolazi, ali misli da ništa ne možemo obaviti bez njega.
Dolazim!
I mislila sam da ćeš doći.
Bože. Ti... Što?
Zašto je tako usko? Evo!
Zdravo.
Žao mi je zbog...
Uđi.
G. Katsumata!
Uđi!
Oprostite na smetnji.
Samo si banuo.
Zašto si ovdje?
Ovaj...
Čim smo se vratili u Takikin stan,
zazvonio je telefon.
Išli ste kući zajedno?
Čekaj, znači li to...
- Ne! - Ovaj...
- Otpratio me kući nakon filma. - Znala sam! Gledali ste Rockyja!
- Zašto sve moraš izvrtati? - Ne uzrujavaj se.
- Pojedi omlet. - Zašto si ovdje?
Sa sardinama je.
Zašto si ovdje?
Zašto? Pa...
Došao je provjeriti.
Učinio je više nego neki drugi.
Nisi razborit. Ne možeš se samo pojaviti.
Ne znam kako te g. Katsumata trpi.
Da sam muškarac, ostavila bih je.
Ne mogu biti izbirljiv.
Nisam tako mislio.
- Problem je u meni. - U tebi, je li?
- Svejedno. - U njemu je problem?
Što to znači?
Ne može birati.
Tata je već otišao.
Tko je? Je li mama?
Već je otišao na posao?
Valjda.
Kad? Sinoć je bio kod kuće, zar ne?
Halo?
Rano sam legao pa...
- Hej, je li tata... - Daj meni.
- Ja govorim. - Hej, mama.
Što? Yoko?
Danas imam nastavu u Ochanomizuu. Mogu li poslije u kino s tatom?
Što je on rekao?
Rekao je da mogu.
Nemoj dokasna.
I reci tati da sam ljuta na njega, dobro?
Reci mu sama!
Ne diraj!
Što? Bio si kod kuće, tata?
To je bila mama?
Da je nazovem?
Ne, u redu je.
Kaže da je ljuta na tebe.
Što si učinio, tata?
Ništa što vi morate znati.
„When I Kissed The Teacher”,
„Dancing Queen”, „My Love, My Life”.
Izjednačenje!
Ovo je moje.
Izjednačenje!
Kamen, papir, škare!
- Ti ćeš ovo? - Onda ću ja ovo.
Uzela si sve što valja.
Dobro, sljedeća.
- Sakiko. - Pa...
Ne treba mi ništa.
- Ništa ne želiš? - Uzele ste sve najbolje.
Sve ostalo je prestaro i preofucano za nošenje.
Uspomene nisu za nošenje.
Da, to se ne može kupiti novcem.
Ako ih ne želi, to je njezin gubitak.
Pogledaj... Vidiš? A ovaj ishikiate?
Što je „nishikiate”?
- Ishikiate. - Ishikiate.
-„Ishiki”, ne „Nishiki”. - Što je ishikiate?
- Ne znaš? - Ne.
Time se pokriva stražnjica.
Gle. Mama je čak zakrpala svoj.
Cijelu bi noć to radila.
Cijeli je život samo radila.
Što?
- Što je ovo? - Moj Bože!
Odvratno! Ne gledaj!
- Ajme! - Skloni to! Odvratno!
Nemoj ih poderati!
Rekla sam da ih skloniš!
- Da, ali... - Nešto nije u redu?
Ne gledaj!
On itekako gleda.
Muškarcima prilaz zabranjen!
Ali to je za muške poglede.
Zašto je to uopće ovdje?
To je mamino.
Nije moguće.
Donijela ih je u brak.
Čula sam za to. U prošlosti...
I ja sam za to čuo.
Umjesto seksualnog odgoja,
majke su ih stavljale u ormare svojih kćeri.
Ajme.
Dakle, ovo je za žene?
Nisam mislila da ćemo to naći ovdje.
Pomisao na to da je naša majka to imala desetljećima...
Misliš da je tata znao?
Ne, sumnjam.
Ma dajte, pa u supermarketu prodaju rižu za rezerve hrane.
Možete kupiti 10 kg za 4850 jena.
Koji vozač poštuje sve prometne zakone? Morate biti fleksibilniji.
Vaš ured u Kyushuu jedini ima lošu statistiku.
Kako prirodnu australsku vunu istisne masovna proizvodnja?
Cijena?
- Da je to istina, po narudžbi... - G. Satomi.
Vjerujem da je teško, ali učinite što možete. Dobro?
Da. Bok.
Zdravo, gospodine.
Baš sam htio na pauzu. Hoćemo li izaći?
Možemo ostati.
Gđice Akagi. Soba za sastanke.
Da, gospodine.
Dakle...
Odlučio sam prestati pušiti.
Hvala.
Kladim se da su vas izgnjavile.
Da sam znao da će biti ovako, ne bih ih imao četiri.
Pogotovo ne četiri kćeri, zar ne?
Upravo tako.
Kladim se da ste mislili kako će idući biti dječak.
Više je to mislila njihova majka.
Je li se sramila što nema nasljednika?
Nekada.
- Nešto se događa? - Ne, bio sam u prolazu.
Dobro došli.
Ne, skuhajte mu zeleni čaj.
Ne, ovo je u redu.
Ispričavam se.
Oprostite.
Hvala.
Kako posao?
Može bolje, a može i gore.
Klasika.
Ambicija čovjeku ne pomaže.
Zar niste mogli biti uspješniji s malo više ambicije?
Tko zna.
Zaboravio sam.
- Gospodine. - Da?
- Želite li živjeti s nama? - Što?
Nema mnogo mjesta, ali...
Želim umrijeti u vlastitu domu.
Udari!
Divno!
Obavimo razgovor ovdje.
Želimo vas fotografirati dok odgovarate. Okrenite se prema meni.
Prvo,
kao žena prvaka, na što ste najviše usredotočeni?
Na njegovu prehranu.
Čak sam kupila knjigu za brojanje kalorija.
Shvaćam. I imate samo jedno dijete?
Imamo veliku bebu. Oko njega ima puno posla.
Njegovo ime znači „pobjeda”, zar ne?
Da, Katsutoshi.
Pretpostavljam da su riječi koje sugeriraju poraz nedozvoljene?
Ja ne rabim ni riječ „srušiti”.
Osim u trgovini.
„Gospodine, možete li srušiti cijenu?”
Dobro.
Što je s drugim „aktivnostima”?
- Drugim? - Znate...
Noćnim aktivnostima.
- Reci da sam i ondje prvak. - Ajme!
Ne znam baš.
I dalje mu treba šest rundi.
Puno vam hvala.
Neki savjet o ljepoti?
- O ljepoti? - Da!
Restoran Masukawa.
Halo? Dobili ste Masukawu.
Dušo! Za tebe je.
Što?
Tko je?
Da, halo?
Što ćemo s lakiranim posuđem?
Heiando traži da naručimo ranije.
Nije to više kao prije. Kuhinjsko osoblje ne pazi.
Kakva gnjavaža.
Cijene su nečuvene.
Što je to?
Trebaš kovanice, zar ne?
Mora da sam u godinama.
Ako nosim sitniš u džepu, ramena mi se ukoče.
Ali obećao si!
To je posao. Ništa tu ne mogu.
Dobro doša.
Ne treba joj čaj, gđice Akagi. Članovi obitelji dobivaju vodu.
Je li ovakav kod kuće?
Trebam ga duže promatrati da bih znala.
Kako da radim dok me tako gledaš?
Evo. Idi na tortu s prijateljima.
Svi su već otišli kući.
Sastanak je iznenadan! Ići ćemo drugi put.
I ja sam htjela gledati taj film.
- Stvarno? - Da.
Imate li što protiv?
Čak sam i ja katkad slobodna.
Želiš li ići s njom?
Da.
Moj muž vam je jako zahvalan.
Zaista mi nije problem.
Kako vam mogu pomoći?
Provest ću večer s Yoko umjesto g. Satomija.
Sigurno vam nije problem?
Ne, večeras sam slobodna.
Jeste li?
Možete slobodno na ramen ili hamburger.
Potrudit ću se da se ne vrati kasno.
Ispričavam se zbog ovoga.
Dobro.
Laku...
Što da te NLO otme kao tog dečka?
- Oprostite. - Bio je sladak.
Današnje predjelo.
Ne trebaš posebne vještine.
Dobro je znati daktilografiju ili stenografiju,
ali većina tajnica nije toliko napredovala.
Želiš li biti tajnica?
Da, to zvuči glamurozno.
Često nas krivo shvate. Sumnjivo je što sadrži riječ „tajna”, zar ne?
Ali sekretarica zvuči lijepo.
To je kao da kažeš „drek”.
„Drek” bolje zvuči od „govno”.
Savršena tema za večerom, zar ne?
Divno je! Hvala.
Netko je dobio cvijeće. Lijepo je.
Možda im je godišnjica.
A tvoji mama i tata?
Čudan su par.
Zašto?
Raspravljaju o sitnicama.
Na primjer, koji sprej protiv insekata ne smrdi.
Ali ne razgovaraju o važnim temama.
Odgađaju to.
Važne teme?
Što?
Afere i ostalo.
Čije afere? Tvoga tate?
Tvoje mame?
Ima li tata aferu?
Obično je ima muškarac.
Moj djed ima 70 godina, a ima ljubavnicu.
Ali prekinuli su.
Čini se da Japan napreduje.
Uskoro možda i sekretarice budu prihvaćene.
Kao i drek?
Gđica Akagi ti je ovo kupila?
Rekla je da je dar.
O čemu ste razgovarale?
O mnogo toga.
O našoj obitelji.
Pitala je i za tebe.
Jako je glamurozna.
Noge su joj tanke i glatke poput svile.
Sve su žene takve dok su mlade.
I tvoje su bile?
Glatke kao svila.
Hej.
Da?
Prestanemo li se voljeti, prekinimo.
Što?
Pa da.
Ako se prestanemo voljeti,
nemojmo se siliti da ostanemo zajedno.
Otkud sad to?
Tsunako je rekla
da je tata imao još jednu aferu prije mog rođenja.
S nekom drugom ženom, ne s ovom?
Da. Davno prije nje.
Imao je drugu ženu, ali kad bi došao kući,
on i moja mama bi se...
Nije li to tužno?
Prisiljavali su se samo zato što su htjeli dječaka.
Možda se nisu prisiljavali.
Misliš?
Da.
Siguran sam da su bili jako zaljubljeni.
Neka te to ne muči.
Dobili su te roditelji koji su te htjeli.
To me ne muči.
Jesam li to rekla?
Nisi, ali vidim da te muči.
Boksač sam. Ako ništa, dobro opažam.
Trebala sam uzeti jedan od maminih kimona.
Da sam ja vaš otac, ne bih htio da dolazite.
Vas četiri ne možete ići svaki put kad nešto iskrsne.
Bilo bi bolje da ti i ja idemo sami.
Da to učinimo, morali bismo preuzeti odgovornost.
Što je loše u tome? Meni to ne smeta.
A da nađe podstanara?
Nekoga tko nije član obitelji i čistio bi kuću.
Muškarac, naravno.
Tvoj tata ne bi volio razgovarati s njim.
Čovjeka koji ne govori mnogo.
Imaš li koga na umu?
G. Katsumatu.
Takiko se mora udati.
Razmišljaš unaprijed.
Sve žene tako razmišljaju.
Da? To je jezivo.
Tvoja tajnica, gđica Akagi...
Znao sam da ne prepoznajem taj kimono.
Mamin je?
Smrdi li po plijesni?
Malo.
Kad smo birali njezina kimona, naišli smo na iznenađenje.
Ušteđevinu?
Što onda?
Slike.
Slike?
Kakve?
Znaš kakve.
Puno njih?
Četiri ili pet.
Kako su svi reagirali? Takiko?
Dok ju je tata varao,
mama ga je čekala noću.
Mislili smo da ona to može podnijeti.
Ali mama je...
čuvala te slike u svom ormaru.
Donijela ih je kao 19-godišnja mladenka i čuvala ih do svoje smrti!
Ako su bile u njezinu ormaru, bile su i ovdje.
Mama...
Gdje su sad te slike?
Ostavile smo ih ondje.
Djeca su
još budna.
Da, dolazim.
Tko je?
Ja sam.
Poželio sam te vidjeti.
I ja tebe.
Ne mogu.
Rekla si da nećeš rabiti taj izraz.
Zaista ne mogu.
Imam masku na licu.
Želim to vidjeti.
Idući put.
Laku noć.
Prijevod titlova: Tina Vlakančić