- Mulțumim mult. Vă mai așteptăm. - Bun-venit!
Mulțumesc. O iau eu.
- Bună seara! - Bun-venit!
Face 964 de yeni.
Vă mulțumim. Vă mai așteptăm.
Totalul e 957 de yeni.
Doamnă!
Arătați-mi ce aveți în geantă.
Furt din magazine?
Spuneți că le-am furat?
Asta e jignitor.
Dacă e vorba de bani... Poftiți!
Vedeți? Am bani.
De ce să fur?
Plătesc conservele.
Cât costă?
Vedeți dv.,
mi s-a mai furat din buzunar
pe tren până acum.
Dar eu n-am luat niciodată lucrurile altora.
Vorbesc serios.
Întrebați. Ăsta e adevărul.
Soțul meu... are o altă femeie.
Era mai ușor când nu-i știam numele.
Dar acum, când aștept noaptea,
nu aud în gând
decât Keiko Akagi, Keiko Akagi.
Cuvintele zornăie ca niște pietre
și nu pot sta acasă.
De aceea...
Vă rog.
Orice ați face, vă rog să nu-mi cereți numele!
Hei!
Ce s-a întâmplat?
Bine te-ai întors!
Ce faci aici?
Bine-ai revenit.
De ce a durat atât?
Înțeleg. L-ai așteptat pe tata la gară.
Nu, nu mai aveam pâine.
Pâine?
Dacă tot ieși, spune ceva.
Hiroo a fost foarte panicat.
Ba n-am fost!
- Liniște! - Nu inventa lucruri.
Nu inventez nimic.
„Grow, grew, grown.”
Taci! Nu vreau să mă ajuți.
Chiar trebuie să sorbi așa tare?
Îmbătrânești, dragule.
- De ce? - Nu mai stropi cu supa.
În ultima vreme, nu te mai murdărești așa tare chiar dacă sari peste o baie.
Îmi amintesc când ți se înnegreau gulerele
și aveai pantofii umezi de la sebum.
Tata are picioare umede.
Nu vorbi despre picioare când mănânc.
Ești foarte sclifosit pentru un băiat.
Așa e. Verifică mereu data de valabilitate.
Sunt sensibil. Nu ca tine.
Ține-o așa și n-o să avansezi niciodată.
N-are nicio legătură cu asta.
Ba are. O să vezi tu într-o zi.
Ce copil ești, frate!
Am zis să nu mai stropești!
Se poate stropi cu curry.
Tăceți amândoi! Duceți-vă la etaj!
Nu ai fost să cumperi pâine, mamă?
Ba da, dar era închis.
Ce supermarket?
- Ai fost la Maru... - Vreți ceai?
Sigur.
- Cel de peste șine e... - Unde e ceașca de ceai a tatei?
Cine să fie?
- Pariem? Eu zic că mătușa Takiko. - Eu, mătușa Saki.
Mamă!
Grea mișcarea aia.
- Da? Și totuși pare ușoară. - Da.
- Unu-doi. - Liniște!
Noapte bună!
Nu putem?
Nu întreba asta.
Nu e vina ta.
Pur și simplu... nu sunt o femeie atrăgătoare.
Dar atunci...
Nu vorbi despre data aia.
Dacă nu mai putem...
Acum tu spui că nu putem.
Adică, dacă se întâmplă iar,
mă tem că nu putem continua ca pereche.
Ai spus-o iar.
Dar... data viitoare, bine?
Takiko,
nu ăsta era planul tău pentru seara asta?
Mi-ai oferit carne la grătar...
și am văzut un film.
Asta e jignitor!
Eu niciodată n-aș...
Termină!
Telefonul!
Vin...
Vin acum!
Răspund acum!
Uite așa.
Apartamentul ăsta are încălzire centrală, să știi.
Nu ne trebuie o kotatsu. Nu?
Mama e fată de la țară.
Fără o masă ca asta, nu-i va fi cald.
- Gata! Mamă, e gata! - Deja doarme!
Am terminat-o! Uite!
Haide! De aia ți-am spus s-o montezi în camera ei.
- Uită-te! - Doamne! O kotatsu!
- Frumoasă, nu? - Cine ar putea fi?
Răspunde, Hide!
Acum.
Reședința Jinnai.
Alo?
Vai, tu ești, Takao.
De ce suni așa târziu?
Tatăl tău a pornit un mic incendiu în Ikegami.
A ars casa?
N-a fost nevoie de mașină de pompieri, dar e apă peste tot.
Cum s-a întâmplat?
- A adormit cu țigara aprinsă. - Cu țigara?
Au observat vecinii și au sunat la poliție... adică la pompieri.
Aveam o presimțire că se va întâmpla așa ceva.
Când mama... a murit... i-am spus să stea la una dintre noi.
Dar a spus că se descurcă singur.
Tsunako?
Tata... poate fi încăpățânat...
Alo?
ASURA
Adevărul e că am simțit des miros de ars de acolo.
Eu și nora mea ne-am îngrijorat, dar n-am vrut să-l pârâm.
El n-a spus nimic.
Înțeleg.
Și noi ne-am făcut griji.
Un bătrân ca el nu poate trăi singur.
Am încercat în fel și chip să-l convingem.
Dacă va porni un incendiu,
nu va arde doar casa lui.
Vai, mie!
Ce mașină luxoasă!
Sakiko?
Sora voastră mai mică?
- Da. - Doamne...
Voi, fetelor, aveți o situație bună. Vă rog să vă îngrijiți de tatăl vostru.
O să ne consultăm.
Ne pare foarte rău.
- Noapte bună! - Doamne!
Casa e încă în picioare, nu?
Ar trebui să le aducem niște daruri mai târziu.
Avem noroc că a ars doar casa noastră.
- Ce e așa amuzant? - Nimic.
E comic să vii la un incendiu îmbrăcată așa!
Dacă mă rugați, vă luam pe toate cu mașina.
Cu trenul e mai rapid.
Am ajuns la timp. Tu ești ultima.
Nu pot lăsa totul și să vin. Am un copil.
Pun pariu că te-ai pregătit mult.
Păi, asta nu e piață de pește, nu?
Ce ai spus?
- Spune-mi în față! - Asta nu e piață de pește!
Nu e momentul să vă certați. Avem noroc că tata e în viață!
Liniște, că vă aude.
Haideți să intrăm!
Stați!
Așteptați puțin.
Ce e?
N-ar fi timpul să fim ferme?
- Poftim? - Cu tata.
Uite unde ne-a adus ezitarea.
Să fim ferme...
Și ce să spunem?
Că bătrânețea îl afectează mai mult decât crede?
- Că poate se senilizează? - Sakiko!
O să te audă!
Vai, ce frig e! Să intrăm mai repede!
Chiar că e frig!
Vai, acolo dormeai, tată?
Nu e ca și cum ar fi ars casa.
Nu trebuia să veniți toate patru.
Tată...
Acum o apreciezi în sfârșit pe mama?
Ea punea mereu apă în scrumiere.
Asta așa e.
Și aduna toate pernele după ce plecau musafirii.
Soțiile ar trebui să le supraviețuiască soților.
Soții ar trebui să moară primii.
- Tată, trebuie să vorbim. - Mai bine mâine.
Acum unde o să dormi?
- În cealaltă cameră. - Fără saltea?
Pe cea pentru oaspeți.
- O să... - Nu-i nevoie.
- Dar nu poți... - Am zis nu!
Uite-i încăpățânarea.
Tată!
De la vecini și-au cerut scuze surorile mele. Nu înțelegi?
- Nu e mare lucru. - Ba da!
De ce nu-ți ceri scuze pentru deranj?
- Măcar atât poți să... - Ajunge!
Hai să aranjăm aici.
- Nu e vreun șorț pe undeva? - Trebuie alt tatami.
Fiecare să pună 10.000 de yeni, deci 60.000 în total.
Sakiko, ar trebui să discuți cu noi înainte să-ți vină vreo idee.
N-am zis că-l plătesc singură! Tragi mereu concluzii pripite.
- Îmi fac griji. - Ce scârbos!
Hide câștigă bine acum, dar nu va dura dacă i se înfundă.
Ce are dacă faci bani buni un timp scurt?
Știți, am văzut Rocky 2 zilele trecute și...
Cu cine?
Ce contează?
Cu dl Katsumata, pun pariu.
- Oricum, eroul era sărac, nu? - Voi doi vă înțelegeți bine?
Mă-ntreb și eu.
Dar apoi devine campion.
- Începe să arunce cu banii pe fereastră. - Makiko, ajută-mă.
Cumpără o casă mare și o mașină luxoasă.
Sună mai bine decât să zaci, înfricoșat să faci ceva.
Măcar e om!
- De cine zici? - Nu putem face asta mâine?
- N-o să terminăm niciodată. - Ne culcăm?
- Sau bem un ceai? - De cine ziceai?
- Cine se teme să facă ceva? - Lasă!
- Cine? - Terminați sau plecați acasă!
Vouă două nu vă pasă de nimic.
Nu vă faceți griji pentru tata?
Nu e timp acum de Rocky, Lockheed sau altele.
Aici nu e bine.
- Ai auzit? Rocky sau Lockheed? - Vai!
Cine face poante aici?
Bine, atunci voi două ce credeți?
Asta e...
Știți...
Nu putem da ochii cu vecinii dacă nu facem nimic.
Să-l ia una dintre noi la ea?
- Sau să stea una aici? - Scuze, dar eu nu pot.
- Am un copil și soacra pe cap. - Dar tu ai loc.
Tsunako are cel mai mult loc!
Nu eu! Nu pot ține un bătrân morocănos.
Aș rămâne fără elevi.
Elevii sunt problema?
- Or fi elevi, nu eleve. - Makiko!
- Vin! - Sigur că sunt elevi.
Că e shamisen sau ikebana,
nu e bine să ai doar elevi sau doar eleve.
Dacă ai și un singur elev, vin mai multe eleve.
Tsunako transpiră.
Mă apropii de menopauză.
- Sigur că transpir. - Mie nu-mi pari așa.
Pe întuneric, pun pariu că Takiko pare mai în vârstă.
Nu spune asta unui om îndrăgostit!
Ăsta e adevărul.
- Dintre voi, tu ești mai coaptă, Tsunako. - Nu e o ridiche pentru ras!
Apropo de ridichi,
am mâncat o ridiche albă de curând.
E ca ridichea normală, doar că e albă.
Nu e zemoasă, dar e usturătoare.
Exact asta sunt. O ridiche albă.
Dar e gustoasă. Și merge bine cu tăiețeii soba.
Cred că asta-și spune și dl detectiv. „Poate nu arată de milioane...
dar are gust bun.”
Ți-ai ieșit din minți?
- Pleacă de aici! - Hei!
Calmează-te odată! Incredibil...
Lasă glumele vulgare pentru acasă.
Nu pot să nu fiu vulgară.
Doamne, cu patru surori în preajmă, nu duci nimic la bun sfârșit.
Ce faci?
Nu mai împinge, fir-ar să fie!
- Ce nu duci la bun sfârșit? - Mișcă.
Eu să mă mișc?
Stați puțin.
Trebuie să ridicăm asta. Hai sus! Ajutați-mă!
Ai grijă!
Ce e cu tine?
- Încetează! - N-a fost vina mea!
Acum sunt înțepeniți sacii de gunoi.
Nu-mi vine să cred. Scârbos!
Fir-ar...
Ai grijă, un gândac!
- Stai, nu e gândac. - Haide!
Erau urme de arsură.
M-ai speriat.
Așa a fost un suspin puternic.
Cei cu nas proeminent suspină mai tare.
Nu știam de asta.
Tu vorbești despre sforăit.
Auzi cum face Sakiko.
Chiar nu are nicio grijă.
O epuizează alăptatul și prezența soacrei.
Dacă e așa, n-o invita.
N-ar trebui să vorbești așa.
Suntem surori, până la urmă.
Gata, s-a aprins.
- Nu e prea luminos? - Ce?
- Are 100 de wați. - Ajunge de 60.
Așa îi e mai bine pentru ochi când citește ziarul.
Haide, Sakiko. O să răcești.
Dacă n-ar fi fost ce s-a întâmplat...
mama ar mai fi cu noi?
Dacă tata n-ar fi avut amantă,
iar mama n-ar fi leșinat în fața apartamentului ei...
I-a sunat ceasul.
Orice s-ar fi întâmplat, ar fi murit prima și l-ar fi lăsat singur.
Asta e soarta.
Te înșeli.
Poftim?
N-ai fost acolo când a căzut.
Da, dar...
N-o să uit niciodată chipul mamei.
Femeia aia...
Cum o chema?
Amanta tatei...
Tomoko. Tomoko Tsuchiya.
Credeți că se mai văd?
Nici vorbă. Ea s-a recăsătorit, nu?
Nu sunt sigură.
Pot oamenii să rupă legătura așa?
Păi...
cred că depinde de om.
Tu nu poți.
Tu nu poți rupe legăturile.
Nu știi niciodată, nu?
Adică...
am crezut mereu că tatălui nostru nu-i stă asta în fire.
Veniți aici.
Tata a mai făcut-o.
Ce?
Cred că după ce s-a încheiat războiul.
A fost o vreme când primea bani în plus lucrând cu alumită.
- Eu încă nu eram născută. - Nici eu.
Era o femeie atunci.
Era văduvă de război. Avea un mic restaurant ilegal.
Cea care purta pantaloni de lucru din crep?
Ai observat?
Da.
Când mă trezeam să merg la baie, o auzeam pe mama cu piatra de moară.
Măcina grâu primit de la țară.
Sunetul ăla greu, ca un scrâșnet.
Măcina iar și iar.
Avea o expresie înfricoșătoare pe față.
Deși eram mică,
am înțeles că tata trebuie să fie la acea femeie acasă.
Ce e?
- Tată! - Nu!
Asta e casa ta, tată.
Nu trebuie să te furișezi pe întuneric ca să bei.
Chiar nu mai poți trăi singur.
Dacă mai pornești un incendiu, niște scuze nu vor mai fi suficiente.
Asta nu e o fermă izolată.
Trebuie doar să mă las de fumat!
Ai grijă!
Haide! Nici măcar nu te-ai șters pe picioare.
Șterge-te pe picioare și tu.
Duhnește a alcool.
Ia o cârpă și stoarce-o în cadă...
Ce?
- Tată! - Tată.
Nu trebuia să le arunci.
Are cumva un stoc de alcool?
E timpul.
Trezește-te.
Da.
Nu poți lenevi acum.
Mă trezesc.
Te-ai culcat în pijamale?
Da.
Mincinosule.
Ai dormit dezbrăcat.
Dacă răcești la spate?
O să plătesc amenda.
A plâns Katsutoshi noaptea?
S-a trezit plângând o dată, dar l-a adormit mama.
Spune-i mamei tale că vin acasă după-amiază.
Cum merg lucrurile acolo?
Și-a ars doar salteaua și tatamiul.
Surorile mele fac caz pentru nimic.
Azi e una dintre zilele de lucru ale tatei?
Nu e.
N-a vrut să dea ochii cu noi.
Nu e nimic. Vă faceți prea multe griji.
- Da, dar... - Oamenii au mult tupeu.
Se pot face de râs și să uite într-o clipă.
N-am stat de vorbă cu el,
dar cred că tata va avea grijă o vreme.
E mai bine să-l convingem când nu e așa agitație.
Acum pare că-l încolțim.
Era să uit.
O să iau chimonoul Oshima Tsumugi cu mine.
Oshima Tsumugi? Cel vopsit cu noroi?
Mama a zis că poate fi al meu.
Stai, cel cu artificii?
- Și mie mi l-a promis. - Sunt crizanteme, nu artificii.
- Ești sigură? - Era preferatul meu.
Voi nici nu purtați chimonouri!
- Eu port la ocazii. - Chimonoul Oshima nu e de ocazii.
- Atunci, de Anul Nou. - Nu e cel mai scump al mamei?
Mi-l trebuie pentru afaceri.
Ce ar fi să le împărțim pe toate odată?
Lucrurile ei...
- Ale mamei? - Da.
Tata a zis să ne înțelegem noi.
Ce?
- Tata a zis să ne înțelegem noi. - Tata?
Cine e?
Stai!
Pun pariu că e Takao.
I-am spus să nu vină, dar crede că nu putem face nimic fără el.
Vin acum!
Ceva îmi spunea că o să vii.
Vai, dragule! Tu...
De ce e așa înțepenită? Gata!
Bună!
Regret să aud despre...
Intrați.
Dl Katsumata!
Intrați!
Scuzați deranjul.
Nu mă surprinde așa.
Ce cauți aici?
Tocmai ne întorseserăm la apartamentul lui Takiko,
când a sunat telefonul.
Ați mers împreună?
Stai, asta înseamnă că...
Nu e asta!
- M-a condus după film. - Știam eu! Ați văzut Rocky împreună!
- De ce răstălmăcești totul? - Nu te supăra.
- Ia o omletă rulată. - De ce ai venit?
Conține sardine.
De ce ai venit aici?
„De ce?” Adică...
A venit să verifice.
Da, nu toți fac asta.
Îți lipsește bunul simț. Nu poți să vii așa.
Nu știu cum te suportă dl Katsumata.
Dacă aș fi bărbat, aș părăsi-o.
Ei bine, eu nu pot fi pretențios.
Nu asta am vrut să spun.
- În ce mă privește. - În ce te privește, nu?
- L-ați auzit. - În ce-l privește?
- Ce să-l privească? - Nu poate fi pretențios.
Tata a plecat deja.
Cine e? Mama?
A plecat deja la muncă?
Așa cred.
La ce oră? A fost acasă aseară, nu?
Alo?
M-am culcat devreme, așa că...
- Tata a... - Lasă-mă să vorbesc.
- Vorbeam. - Bună, mamă!
Yoko?
Azi am curs în Ochanomizu. Pot să merg la film cu tata după aceea?
El ce a spus?
Ia mâna. E zis da.
Să nu stai prea mult.
Auzi...
Spune-i tatălui tău că sunt supărată pe el, bine?
Spune-i tu!
Am zis să iei mâna!
Erai acasă, tată?
- Era mama? - Să o sun înapoi?
Nu, e în regulă.
A zis că e supărată pe tine.
Ce ai făcut, tată?
Nimic ce vă privește pe voi.
„When I Kissed The Teacher”,
„Dancing Queen”, „My Love, My Life”.
Departajare!
E al meu!
Departajare!
Piatră, hârtie, foarfecă!
- Tu l-ai ales pe ăla? - Atunci, iau eu ăsta.
Le iei pe toate cele bune.
Bun, următorul!
- Sakiko. - Păi...
Cred c-am să zic nu.
- Nu vrei? - Cele două au fost cele mai bune.
Celelalte sunt prea vechi și roase.
Astea sunt lucrurile mamei, nu suveniruri.
Sunt lucruri inestimabile.
Dacă nu le vrea, e pierderea ei.
Uite. Ce zici de această ishikiate?
Ce e „nishikiate”?
- Ishikiate. - Ishikiate.
- „Ishiki”, nu „nishiki”. - Ce e o ishikiate?
- Nu știi? - Nu.
Cu ea îți acoperi posteriorul.
Uite. Mama chiar și le cârpea.
Stătea trează toată noaptea să coasă.
Toată viața n-a făcut decât să muncească.
- Ce sunt astea? - Doamne!
Scârbos! Nu vă uitați!
Ia-le de aici! Sunt dezgustătoare!
Nu le rupe!
Am zis să le iei de aici!
- Da, dar... - S-a întâmplat ceva?
Nu te uita!
Dar deja se uită.
Aici n-au voie bărbații!
Dar nu sunt oricum pentru bărbați?
Ce naiba căutau lucrurile astea acolo?
Sunt ale mamei.
Nu cred că vorbești serios.
Le-a avut ca zestre.
Am auzit vorbindu-se despre asta. Pe atunci...
Și eu am auzit.
În locul educației sexuale,
mamele le puneau în garderoba fiicelor lor.
Deci erau pentru femei?
Nu mă așteptam să le găsim aici.
Gândul că unul dintre părinți a avut așa ceva de zeci de ani...
- Credeți că tata știa? - Nu, mă îndoiesc.
Haide, ei vând orez destinat rezervelor de alimente de la supermarket.
Poți lua 10 kg la 4.850 de yeni.
Ce șofer respectă toate regulile de circulație? Fii mai flexibil.
Filiala ta din Kyushu e singura cu rapoarte proaste.
Cum să piardă lâna australiană în fața unui produs de masă?
Prețul?
- Dacă ar fi așa, comenzile... - Dle Satomi.
Sunt sigur că e greu, dar fă ce poți. Bine?
Da. Pa!
Bună ziua, dle!
Tocmai voiam să fac pauză.
Mergem undeva?
E bine aici.
Dră Akagi. Sala de ședințe.
Da, domnule.
Ei bine, deci...
Am hotărât să mă las de fumat.
Mulțumesc.
Pun pariu că v-au sufocat.
Dacă știam, nu făceam patru copii.
Mai ales nu patru fete, nu?
Bine spus.
Pun pariu că v-ați tot spus că următorul va fi băiat.
Mai mult mama lor și-a spus asta.
A fost rușinos să nu aibă moștenitor?
Așa era pe atunci.
- S-a întâmplat ceva? - Nu, eram în trecere.
Bun-venit, domnule!
Nu e bine. Fă-i ceai verde.
Nu, e în regulă.
Îmi cer scuze.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Cum merge cu munca?
Se poate și mai bine, și mai rău.
Mi se pare corect.
Ambiția nu ajută la nimic.
Cu puțin mai multă ambiție, n-ați fi putut avansa mai mult?
Cine știe...
Am uitat.
- Domnule. - Da?
- Vreți să locuiți cu noi? - Ce?
Nu e mult loc, dar...
Vreau să mor în casa mea.
Pumn!
Asta e minunat.
Hai să facem interviul acolo.
Vrem poze când răspundeți, așa că stați cu fața la mine, vă rog.
În primul rând,
ca soție de campion, pe ce vă concentrați cel mai mult?
Pe alimentația lui.
Am cumpărat și o carte despre socotirea caloriilor.
Înțeleg. Și aveți un singur copil?
Avem un bebeluș mare acasă. Ne ține ocupați.
- Numele lui înseamnă „victorie”, nu? - Da. E Katsutoshi.
Cuvintele care sugerează înfrângerea sunt tabu?
Nici măcar nu folosesc termenul „KO”.
Mai puțin la magazin.
„Dle, puteți face prețurile KO?”
Așadar, ce ne puteți spune despre „alte activități”?
- Alte activități? - Da...
Activități nocturne.
- Spune că sunt campion și acolo. - Nu sunt așa sigură.
Încă nu e la nivel profesionist, aș spune.
Mulțumesc mult.
Vreun secret de frumusețe?
- Frumusețe? - Da!
Restaurantul Masukawa.
Alo? Sunt Masukawa.
Dragule! E pentru tine.
Cine e?
Da, alo?
Ce să facem cu vasele smălțuite?
Heiando ne cere să comandăm mai devreme.
Spre deosebire de alte vremuri, cei de la bucătărie nu au grijă de ele.
Ce bătaie de cap!
Prețurile sunt exorbitante.
Ce e aia?
Ai nevoie de monede, nu?
O fi din cauza vârstei mele.
Dacă am mărunțiș în buzunar, îmi înțepenesc umerii.
Dar ai promis!
Ăsta e serviciu. N-am ce să fac.
Bun-venit!
Nu-i da ceai, dră Akagi.
Rudele primesc apă.
Așa e și acasă?
Ar trebui să-l mai urmăresc ca să știu.
Cum să lucrez dacă te uiți așa la mine?
Poftim. Du-te la prăjitură cu prietenii.
Au plecat acasă deja.
Am o întâlnire neanunțată! O facem data viitoare.
Și eu voiam să văd filmul ăla.
- Serios? - Da.
Te superi?
Chiar și eu sunt liberă uneori.
Ai vrea să mergi cu ea?
Da.
Soțul meu e recunoscător pentru sprijinul dv.
Eu sunt recunoscătoare.
Cu ce vă pot ajuta?
Petrec seara cu Yoko, în locul dlui Satomi.
Sigur nu e niciun deranj?
Nu, sunt liberă în seara asta.
Chiar așa?
E copil, așa că e bine ramen sau hamburger.
Voi încerca să nu o țin prea mult.
Îmi cer scuze pentru deranj.
Bine, atunci.
La reve...
Dacă te răpește un OZN ca pe el?
- Scuzați. - Era drăguț, nu?
Aperitivele de azi.
N-ai nevoie de abilități speciale.
Dactilografia sau stenografia îți oferă un avantaj,
dar majoritatea secretarelor japoneze încă nu știu asta.
Vrei să fii secretară?
Da, sună fermecător.
Suntem adesea neînțelese. Cuvântul japonez hisho sună suspect, nu?
Dar „secretary” în engleză sună bine.
E ca și cum ai spune „toilet”.
Apa la toaletă „se trage”, dar la un benjo japonez „se pompează”.
Discuția perfectă pentru cină, așa-i?
Sunt minunate! Mulțumesc.
Cineva a primit flori. Frumoase.
Poate e aniversarea lor.
Cum e cu părinții tăi?
Sunt un cuplu ciudat.
De ce?
Discută despre lucruri mărunte.
Cum ar fi care spray contra insectelor nu miroase urât.
Dar nu vorbesc despre lucruri importante.
Le tot amână.
Lucruri importante?
Ca aventurile și alte chestii.
Cine e vinovat? Tatăl tău?
Mama ta, atunci?
Are tata o aventură?
De obicei bărbatul are.
Bunicul meu are 70 de ani, dar are amantă.
S-au despărțit, totuși.
Cred că Japonia progresează.
În curând, poate și secretarele vor fi acceptate.
Ca toaletele cu apă care se trag?
Dra Akagi ți-a cumpărat asta?
A zis că e cadou.
Despre ce ați vorbit?
Despre multe.
Despre familia noastră...
A întrebat și de tine.
E fermecătoare.
Are picioare subțiri și netede ca mătasea.
Toate femeile sunt așa la tinerețe.
Și ale tale au fost?
Netede ca mătasea.
Auzi?
Da?
Dacă iubirea noastră se va stinge, hai să ne despărțim.
Poftim?
Păi, știi tu.
Dacă nu ne mai iubim,
hai să nu ne forțăm să rămânem împreună.
Ce ți-a venit cu asta?
După spusele lui Tsunako,
tata a mai avut o aventură înainte să mă nasc.
Adică alta decât cea de acum?
Da. Cu mult înainte.
Avea altă femeie, dar când venea acasă,
el și mama făceau...
Nu ți se pare cam trist?
S-au forțat doar pentru că voiau un băiat.
Poate nu s-au forțat.
Crezi?
Da.
Pun pariu că erau îndrăgostiți.
Așa că nu te gândi la asta.
Ai avut părinți care te-au dorit și pe tine.
Nu asta mă deranjează!
Ți-am spus eu asta?
Nu, dar îmi dau seama uitându-mă la tine.
Sunt boxer. Trebuie să fiu un bun observator.
Trebuia să iau unul dintre chimonourile mamei.
În locul tatălui tău, n-aș vrea să vii.
Nu puteți da fuga toate patru oricând se întâmplă ceva.
Ar fi mai bine să mergem noi doi singuri.
Dacă am face-o, ar trebui să ne asumăm răspunderea.
Ce e rău în asta? Nu mă deranjează.
Dacă ar avea un chiriaș?
Cineva care nu e rudă și ar face curat în casă.
Un bărbat, desigur.
Tatălui tău nu i-ar plăcea să stea la povești.
Un bărbat mai taciturn.
Te gândești la cineva?
La dl Katsumata.
Takiko trebuie să se căsătorească.
- Gândești cu doi pași înainte. - Așa gândesc toate femeile.
Da? Asta e înfricoșător.
Deci secretara ta, dra Akagi...
Știam eu că nu recunosc chimonoul ăla... A fost al mamei tale?
Miroase a mucegai?
Puțin.
Când ne-am uitat printre chimonourile ei, am găsit o surpriză.
Bani?
Ce anume?
Picturi.
Picturi?
Ce fel?
Știi tu...
Multe?
Vreo patru, poate cinci.
Cum au reacționat celelalte? Mai ales Takiko.
În timp ce tata umbla cu altele,
mama... îl aștepta noaptea.
Am crezut că e genul care poate îndura așa ceva.
Dar mama...
păstra picturile alea în garderoba ei.
Le-a adus ca zestre la 19 ani și le-a păstrat până la moarte!
Dacă erau în garderoba ei, erau și aici.
Mama...
Unde sunt picturile acum?
Le-am lăsat acolo.
Încă nu s-au culcat...
copiii.
Da, vin.
Cine e?
Eu.
Voiam să te văd.
Și eu.
Nu pot.
Ai zis că nu vei folosi cuvântul ăsta.
Chiar nu pot.
Acum... port o mască facială.
Aș vrea să văd.
Data viitoare.
Noapte bună!
Subtitrarea: Mircea Pricăjan