Ursäkta!
Kan ni visa mig er väska?
Snatteri?
Säger ni att jag snattade dem?
Det där är stötande.
Handlar det om pengarna? Titta. Jag har pengar. Varför skulle jag stjäla?
Jag betalar för burkarna. Hur mycket?
Jag...
Jag har blivit utsatt för ficktjuvar på tåget tidigare.
Men jag har aldrig stulit nånting.
Det är sant.
Alla skulle säga att det är sant.
Min man... har en annan kvinna.
Det var lättare när jag inte visste vad hon hette.
Men nu, när jag väntar på natten, är allt jag hör i mitt huvud:
"Keiko Akagi. Keiko Akagi."
Orden skramlar som stenar, och jag kan inte stanna kvar hemma.
Det är därför...
Snälla...
Vad ni än gör, be mig inte säga mitt namn!
Hör du...
Vad är det?
Välkommen hem.
Vad gör du här ute?
Välkommen hem! Varför är du så sen?
Jag förstår. Du mötte pappa på stationen.
- Nej, vi hade slut på bröd. - Bröd?
- Säg nåt om du ska gå ut. - Hiroo hade panik hela tiden.
Det hade jag inte!
- Tysta. - Hitta inte på saker.
Jag hittar inte på.
"Grow, grew, grown."
Tyst! Jag behöver inte din hjälp.
Måste du sörpla så högt hela tiden?
Du börjar bli gammal.
- Va? - Sluta skvätta soppa.
Märkligt att dina kläder är så rena, trots att du inte badar så ofta.
Jag minns hur dina skjortkragar blev svarta,
och dina skor var blöta inuti.
Pappa har oljiga fötter.
Prata inte om fötter när jag äter.
Du är väldigt petig för att vara man.
- Ja. Han tittar alltid på bäst-före-datum. - Jag är känslig. Till skillnad från dig.
Om du fortsätter så kommer du aldrig att göra karriär.
Det har inget med det att göra.
- Jo. Det kommer du att märka en dag. - Du är så barnslig.
Sluta skvätta, sa jag.
- Det är okej att skvätta currysoppa. - Håll tyst, båda två. Gå upp med er.
Va? Köpte inte du bröd, mamma?
- Jo, men det var stängt. - Vilken affär? Kanske Maru...
- Vill nån ha te? - Visst.
- Den på andra sidan järnvägen är... - Var är pappas tekopp?
Vem är det?
- Jag satsar på moster Takiko. - Moster Saki.
Mamma!
Det är ganska svårt.
- Ja, men det ser så enkelt ut. - Ja.
God natt.
Kan vi inte...?
Säg inte "kan".
Det är inte ditt fel.
Jag är bara... inte särskilt attraktiv.
- Men den där gången... - Prata inte om den gången.
Om vi inte kan igen...
Nu är det du som säger "kan".
Jag menar att om det händer igen, vet jag inte om vi kan vara tillsammans.
Nu sa du det igen.
- Men... Vi ses, okej? - Takiko...
Vad inte det här din plan för ikväll?
Du bjöd mig på grillkött...
Vi såg den här filmen...
Det där är stötande!
Jag skulle aldrig...
Lägg av!
Åh, det ringer!
Jag kom...
Jag kommer!
Jag svarar nu!
Den här lägenheten har faktiskt fjärrvärme.
- Vi behöver ingen kotatsu. Eller hur? - Mamma kommer från landet.
Utan en sån känner hon sig inte varm. - Titta, mamma, den är klar!
- Hon sover redan. - Den är klar. Nu så!
Det var därför jag sa att du skulle bygga den i hennes rum.
- Titta! - Jösses! En kotatsu!
- Fin, va? - Vem kan det vara?
- Svara, Hide! - Jag tar det.
Hide Jinnai.
Hallå?
Va? Takao?
Varför ringer du så sent?
- Er pappa startade en eldsvåda i Ikegami. - Brann huset ner?
Det behövdes ingen brandbil, men nu är huset genomvått.
Hur gick det till?
- Han somnade med en cigarett. - En cigarett?
Grannarna märkte det och ringde larmcentralen.
Jag kände på mig att nåt sånt skulle hända.
När mamma... dog... sa jag att han borde bo hos en av oss.
Han sa att han klarade sig fint ensam.
Tsunako?
- Pappa... kan vara väldigt envis... - Hallå?
Vi har faktiskt ofta känt att det luktar bränt där inne.
Min svärdotter och jag har varit oroliga, men vi har inte velat skvallra.
Han har inte sagt nånting.
Jag förstår.
Vi har också varit oroliga.
En så gammal man kan inte bo ensam.
Vi har verkligen försökt övertala honom.
Ja, men om han skulle starta en eldsvåda blir det inte bara hans hus.
Jösses...
Vilken bil!
Sakiko?
Er lillasyster?
- Ja. - Ser man på...
Ni flickor verkar ha det bra, så var snälla och ta hand om er pappa.
- Vi ska prata om det. - Vi är hemsk ledsna.
- God natt. - Va?
Huset står väl kvar, va?
Vi måste komma med presenter senare.
Vi har tur att det bara var vårt hus.
- Vad är det som är så roligt? - Inget.
Det är lustigare att komma klädd så där!
Jag hade kunnat plocka upp er på vägen, om ni hade bett mig.
Det går snabbare att ta tåget.
Vi var här i tid. Du är sist.
När man har ett litet barn kan man inte bara släppa allt.
- Det tog säkert tid att klä på sig. - Ja, det är ju ingen fiskmarknad.
Vad sa du?
Va?
- Säg det så att jag hör! - Det är ingen fiskmarknad!
Nu är inte rätt tid att bråka. Vi har tur att pappa lever.
Tyst. Han hör dig.
Vi går in. Kom nu.
Vänta.
- Vänta lite. - Vad är det?
Borde vi inte vara bestämda?
- Va? - Med pappa.
Det här hände för att vi inte kunde förmå oss att säga till honom.
- Vi måste vara bestämda. - Och säga vad då?
Att han är äldre än han tror?
- Att han börjar bli senil? - Sakiko!
Han hör dig!
Herregud, vad det är kallt! Kom, så går vi in.
Ja, det är verkligen kallt.
- Va? Sov du här inne, pappa? - Det är inte som om huset brann ner.
Ni behövde inte komma alla fyra.
Nå, pappa, är du äntligen tacksam för mamma nu?
- Hon hällde alltid vatten i askkopparna. - Det stämmer.
Och sen lade hon bort alla kuddar när gästerna hade gått.
Det är kvinnor som ska bli ensamma kvar, inte män. Män borde alltid dö först.
- Pappa, vi måste prata. - Vänta till imorgon.
Var ska du sova nu?
Det andra rummet.
- Utan madrass? - Jag tar gästmadrassen.
- Nej... - Det går bra.
- Men du kan... - Det går bra, sa jag!
Där har vi envisheten.
Pappa! Det var mina systrar som fick be dina grannar om ursäkt. Förstår du inte?
- Det är inte så farligt. - Jo.
Varför ber du inte om ursäkt för besväret?
- Är det inte det minsta... - Sluta nu. Vi sätter igång och städar.
- Finns det ett förkläde nånstans? - Tatami-mattan måste bytas.
Det borde bli 10 000 yen var, så sammanlagt 60 000 yen.
Sakiko, gör inget innan vi har pratat ihop oss.
Jag sa inte att jag skulle betala. Du drar alltid förhastade slutsatser.
Jag är orolig.
Hide mår bra nu, men tänk om han gör sig illa.
Vad är det för fel på en kort och intensiv karriär?
- Jag såg Rocky 2 häromdagen, och... - Med vem?
- Det spelar väl ingen roll? - Med herr Katsumata, va?
- Hjälten var ju fattig, eller hur? - Hur går det med er två?
- Jag undrar också. - Men sen blir han plötsligt mästare.
- Han spenderar pengar som en galning. - Hjälp mig, Makiko.
Han köper ett stort hus och en fin bil.
Det låter bättre än att inte våga göra nånting.
Han är åtminstone en människa!
- Vad menar du? - Kan vi inte ta det här imorgon?
- Det tar aldrig slut. - Ska vi sova?
- Vill nån ha te? - Vem menade du?
- Vem vågar inte göra nåt? - Kom igen!
- Vem? - Sluta bråka, eller åk hem.
Ni två är så självupptagna.
Är ni inte oroliga för pappa?
Vi har inte tid med Lockheed eller Rocky.
- Hörde du? "Lockheed eller Rocky"? - Jösses...
Vem är det nu som drar ordvitsar?
Nå, vad säger ni två, då?
Det är...
Du vet.
Vi kan inte möta grannarna om vi inte gör nånting.
Borde en av oss ta in honom?
- Eller ska nån bo här? - Jag kan inte.
- Jag har en bebis och en svärmor. - Men du har plats.
Tsunako har mest plats!
Inte jag! Jag kan inte ha en tvär gamling hemma.
- Han skrämmer bort mina elever. - Dina elever, va?
- Manliga elever, säkert. - Makiko!
- Jag kommer! - Så klart några är män.
Om man så lär ut shamisen eller ikebana, kan man inte ha bara män eller kvinnor.
Om man har en manlig elev får man fler kvinnor.
Titta, Tsunako svettas.
Jag närmar mig klimakteriet.
- Då svettas man. - Det ser inte så ut.
Takiko ser säkert äldre ut i mörkret.
- Säg inte så om nån som är kär. - Det stämmer ju.
- Om vi pressar er ger Tsunako mer saft. - Hon är ingen riven rädisa.
På tal om rädisor fick jag en sån där "råtträdisa" nyligen.
De har samma färg som råttor men är förtorkade som rädisor.
De är inte saftiga, men starka.
Det är allt jag är. En råtträdisa.
De smakar gott. Och de passar bra ihop med soba- nudlar.
Herr Detektivbyrå säger säkert så: "Hon ser inte mycket ut..."
"Men hon smakar gott."
Vad säger du?
- Ur vägen! - Hallå!
Kom igen, nu! Helt otroligt...
- Spara dina vulgära skämt till hemma. - Jag kan inte hjälpa det.
Med fyra systrar på en gång blir det många kullar och kratrar...
Vad gör du?
- Sluta knuffas, för tusan! - Vem är kullen och vem är kratern?
- Ur vägen. - Va? Jag?
Vänta lite...
Vi måste lyfta den här. Lyft den. Hjälp till.
- Kan du inte se upp lite? - Vad är det med dig?
- Sluta! - Det var inte mitt fel.
Nu sitter soppåsarna fast.
Jag hatar det här!
- Jösses... - En insekt!
- Det är ingen insekt. Det är brännmärken. - Du skrämde mig.
Det där var en högljudd suck.
Om man har stor näsa suckar man högre.
- Det har jag aldrig hört. - Du tänker på snarkningar.
Lyssna på Sakiko...
Hon har inga bekymmer.
Med ammandet och hennes svärmor är hon helt utmattad.
- Bjud inte in henne då. - Säg inte så.
Vi är systrar, trots allt.
- Så! Den fungerar. - Är det inte för ljust?
- Den är på 100 watt. - 60 räcker.
Det här är bättre när han läser tidningen.
Kom nu, Sakiko. Du blir förkyld.
Om det aldrig hade hänt...
...hade mamma fortfarande levt?
Om pappa aldrig hade haft en älskarinna...
...och mamma inte hade kollapsat framför den där kvinnans lägenhet...
Det var dags.
Vad som än hände hade hon lämnat honom ensam kvar.
Det var så ödet ville ha det.
Du har fel.
Va?
Du såg henne inte när hon föll ihop.
Nej, men...
Jag kommer aldrig att glömma mammas ansikte.
Den där kvinnan...
Vad hette hon?
Pappas...
Tomoko. Tomoko Tsuchiya.
Tror du att de fortfarande träffas?
Nej. Hon gifte ju om sig.
Jag är inte så säker.
Kan folk inte bara avsluta saker?
Ja, det beror nog på vem det är.
Nej, det kan man inte.
Man kan inte avsluta saker.
Man vet ju aldrig.
Jag menar...
Jag trodde alltid att vår pappa inte var den typen.
Kom.
- Pappa gjorde det en gång förut. - Va?
Jag tror att det var precis efter kriget.
Han tjänade extra pengar på att jobba med alumit.
- Jag var inte född då. - Inte jag heller.
Då fanns det en kvinna.
Hon var krigsänka och drev en liten svart restaurang.
Hon som hade färgglada arbetsbyxor?
- Såg du det? - Ja.
När jag gick på toa på natten hörde jag mamma vid kvarnstenen.
Han malde mjöl som hon fick från landet.
Hon malde om och om igen...
Hon såg så läskig ut.
Jag var liten, men ändå förstod jag att pappa var hemma hos den kvinnan.
Va?
- Pappa! - Åh, nej!
Det är ditt hus, pappa. Du behöver inte smyga runt för så om du vill ta ett glas.
Du kan verkligen inte bo ensam längre.
Om du startar en eldsvåda till räcker det inte med en ursäkt.
Det här är ingen isolerad bondgård.
- Jag måste bara sluta röka! - Va?
Försiktigt!
Kom igen! Du torkade inte ens fötterna.
Se till att torka fötterna, du också.
- Det stinker alkohol. - Ta en trasa och vrid ur den i badkaret...
- Pappa! - Pappa...
Du behövde inte kasta bort dem.
Har han ett spritlager nånstans?
Det är dags.
Vakna.
Ja.
Du måste göra det ordentligt.
Det ska jag.
Har du pyjamas i sängen?
Ja.
Du ljuger.
Du sover naken.
Tänk om dina axlar blir kalla?
Då får jag ta det.
Grät Katsutoshi under natten?
Han vaknade en gång, men min mamma lade honom igen.
Säg att jag kommer hem i eftermiddag.
Hur går det där?
Han brände just sin madrass och sin tatami.
Mina systrar är så melodramatiska.
JAG HAR ETT TIDIGT MÖTE
- Jobbar pappa idag? - Nej.
Han vill inte behöva träffa oss.
Det är ingen fara. Ni oroar er för mycket.
- Ja, men... - Människor klarar av en hel del.
De kan skämma ut sig och glömma det på ett ögonblick.
Vi hann aldrig prata med pappa. men jag antar att han är försiktigare nu.
Det är enklare att övertala honom när det inte händer så mycket.
Just nu känns det som att vi attackerar honom.
Åh, jag glömde nästan.
Jag ska ta med mig den där Oshima-tsumugi-kimonon.
- Den fina kimonon? - Mamma sa att jag skulle få den.
Den med fyrverkerierna?
- Det sa hon till mig med. - Krysantemum, inte fyrverkerier.
Va? Är du säker?
Den var min favorit.
Ingen av er har nånsin på er kimono!
- Jo, vid högtider. - Oshima är inte högtidskläder.
- På nyår, då. - Är inte den mammas dyraste?
Jag behöver den för jobbet.
Men varför delar vi inte upp alla direkt?
Mammas...
- ...saker? - Ja.
- Pappa sa att vi skulle bestämma. - Va?
- Pappa sa att vi skulle bestämma. - Pappa?
Vem är det?
Det är säkert Takao. Han tror inte att vi kan göra nånting utan honom.
Jag kommer!
Jag hade en känsla av att du skulle dyka upp!
Åh, du... Va?
Varför är den så trög? Så där!
God dag.
Jag är ledsen...
Kom in.
Herr Katsumata...
Varsågod.
Förlåt att jag stör.
Överraska mig inte så här. Vad gör du här?
Jag...
Vi hade precis kommit hem till Takiko när telefonen ringde.
- Gick ni hem tillsammans? Betyder det att... - Nej, inte så!
- Han följde mig hem efter filmen. - Jag visste det. Ni såg Rocky ihop.
- Varför måste du förvränga allt? - Bli inte så sur.
Ta en omelett. - Vad gör du här?
- De är med sardiner. - Vad gör du här?
Vad gör jag här?
- Han ville se hur det går. - Precis. Mer än vissa andra.
Du vet väl att du inte bara kan dyka upp.
Jag förstår inte hur ni står ut med henne. Om jag var man hade jag dumpat henne.
Ja, men jag kan inte vara kräsen.
Nej, jag menade inte så...
- När det gäller mig. - Jaså?
- När det gäller honom? Vad då? - Han kan inte vara kräsen.
- Pappa har redan åkt. - Vem är det? Mamma?
- Har han redan åkt till jobbet? - Jag antar det.
När då? Han var väl hemma inatt? Hallå?
Jag gick och lade mig tidigt, så...
- Du, var pappa... - Jag vill prata.
- Jag pratar ju... - Hej, mamma.
Va? Yoko?
Skolan ska till Ochanomizu idag. Får jag gå på bio med pappa efteråt?
- Vad sa han? - Sluta. - Han sa ja.
Var inte ute för sent. Och...
Säg till er pappa att jag är arg på honom, okej?
Säg det själv!
Jag sa sluta!
Va? Var du hemma, pappa?
- Var det mamma? - Ska jag ringa tillbaka?
Nej, det är okej.
Hon sa att hon är arg på dig. Vad har du gjort, pappa?
Inget ni ungar behöver veta.
"When I Kissed the Teacher."
"Dancing Queen", "My Love, My Life."
Sten, sax, påse!
- Jag tar den. - Sten, sax, påse!
Sten, sax, påse!
- Valde du den? - Då tar jag den.
Ni tar alla bra.
Okej, nästa.
- Sakiko. - Men... Jag tror att jag hoppar.
- Vill du inte ha några? - De två var bäst.
Allt annat är för gammalt och slitet.
De är minnessaker, det gör inget att de är slitna.
Precis. De går inte att köpa för pengar.
Vi ska väl inte tvinga dem på henne?
Bara titta... Ser du den här ishikiaten?
Vad är en "nishikiate"?
- Ishikiate. - Ishikiate.
- "Ishi", inte "Nishi". - Vad är det, då?
- Vet du inte? - Nej.
Det är ett tygstycke för rumpan.
Titta, mamma har till och med lagat sin.
Hon stannade uppe hela natten med den.
Jobba, jobba, jobba... Hela sitt liv gjorde hon inget annat än att jobba.
Va?
- Vad är det? - Herregud!
Äckligt! Titta inte!
Ta bort dem! De är äckliga
- Ta inte sönder dem! - Ta bort dem, sa jag!
- Ja, men... - Vad händer?
- Titta inte! - Han tittar redan.
- Inga män här! - Men är det inte till för män?
- Vad i hela friden gör de här? - De var mammas.
Du skojar...
Hon tog med dem när hon gifte sig.
Jag har hört talas om det. Förr i tiden...
Ja, jag har också hört det.
Det fanns ingen sexualundervisning, så mammor gav sina döttrar såna.
Oj...
Så de är till för kvinnor?
Jag trodde aldrig att vi skulle hitta dem.
Bara tanken på att en av mina föräldrar hade dem här i tiotals år...
Tror ni att pappa visste?
Nej, det tror jag inte.
Kom igen nu. Man säljer ris från de statliga risreserverna i butiken.
Man får tio kilo för 4 850 yen.
Ingen förare följer alla trafikregler. Du måste vara lite mer flexibel.
Ert kontor i Kyushu är det enda med dåliga siffror.
Hur kan naturligt australiskt trä sälja sämre än en massproducerad produkt?
- Priset? Om det vore sant, skulle... - Herr Satomi.
Jag förstår att det är svårt, men gör vad du kan. Då så. Hej då.
God dag.
Jag behövde en paus. Ska vi gå ut?
Det går bra här.
- Jaha. - Fröken Akagi? Mötesrummet. - Javisst.
Då så.
Nej, jag har bestämt mig för att sluta.
Tack.
Tvingade de er hemifrån?
Om jag hade vetat hade jag inte skaffat fyra.
- Särskilt inte fyra flickor, va? - Så sant som det är sagt.
Ni tänkte säkert att nästa skulle bli en pojke.
Det var deras mamma som tänkte så.
- Var det skamligt att inte ha en arvinge? - Förr i tiden.
- Var det nåt särskilt? - Nej, jag var bara i närheten.
Välkommen.
- Det duger inte. Gör grönt te. - Nej, det går bra.
Jag ber om ursäkt.
Förlåt för det.
Tack.
- Hur är det på jobbet? - Kunde vara bättre, kunde vara värre.
Det låter bra.
Ambition är inte nyttigt.
Men kunde inte ni ha klättrat högre med lite mer ambition?
Vem vet...
Det har jag glömt.
- Svärfar? - Ja?
Vill ni komma och bo hos oss? Vi har inte så gott om plats, men...
Jag vill dö i mitt eget hem.
Slå!
Ja, perfekt.
Vi gör intervjun här borta.
Vi vill ha foton när ni svarar, så titta på mig.
Till att börja med, som en mästares fru, vad är ni mest fokuserad på?
Det är nog kosthållningen. Jag köpte till och med en bok om kalorier.
Jag förstår. Har ni bara ett barn?
Ja, vi har en pojke hemma. Han är en handfull.
Hans namn betyder väl "seger"?
Ja, Katsutoshi.
Är det förbjudet att använda ord som antyder förlust?
Jag säger aldrig "sänka".
Förutom i mataffären: "Skulle ni kunna sänka priset lite?"
Då så...
Hur har ni det med andra aktiviteter?
- Andra? - Ja, ni vet...
Nattliga aktiviteter?
- Jag är mästare där också. - Jösses!
Jag är inte så säker.
Han klarar fortfarande bara sex ronder.
Tack så mycket.
Har ni några skönhetstips?
- Skönhet? - Ja!
Masukawas restaurang.
Hallå? Det här är fru Masukawa.
Älskling? Det är till dig.
Jaså?
Vem är det?
Ja, hallå?
Vi måste skaffa nya serviser. Heiando ber oss att beställa i god tid.
Till skillnad mot förr behandlar personalen dem illa.
Vilket besvär. Priserna är astronomiska.
Vad är det?
Du behöver väl mynt, eller hur?
Det måste vara åldern.
Om jag har mynt i fickan blir mina axlar stela.
Men du lovade!
Det är jobb. Det kan inte hjälpas.
Välkommen.
Inget te åt henne, fröken Akagi. Familjemedlemmar får vatten.
Är han likadan hemma?
Jag måste titta lite längre för att veta.
Hur ska jag kunna jobba när du tittar hela tiden?
Varsågod. Gå och fika med dina vänner.
De har redan gått hem.
Mötet kom plötsligt. Vi får göra det en annan gång.
Jag ville också se den filmen.
- Jaså? På allvar? - Ja.
- Går det bra? - Till och med jag är ledig ibland.
Skulle du vilja gå med henne?
- Min man är tacksam för ert stöd. - Det är jag som tackar.
- Vad kan jag göra för er? - Jag är med Yoko i herr Satomis ställe.
Går det verkligen bra?
Ja, jag var ändå ledig ikväll.
Jaså?
Hon är ett barn, så nudlar eller burgare blir bra.
Jag ser till att det inte blir för sent.
Jag ber om ursäkt för besväret.
I så fall...
Hej...
Tänk om ett UFO kidnappar dig som den där pojken. Visst var han söt?
Era förrätter.
Man behöver inga specialkunskaper.
Att skriva maskin eller stenografera är en fördel.
Men många japanska sekreterare har inte kommit så långt.
Vill du bli sekreterare?
Ja, det låter glamoröst.
Vi blir ofta missförstådda. På japanska låter "sekreterare" hemligt.
"Secretary" på engelska låter fint.
Som att säga "toalett".
Man "spolar" toaletter, men "pumpar" japanska benjo.
Perfekt samtalsämne till maten, va?
De är jättefina! Tack.
Nån fick blommor. De är vackra.
De kanske firar sin bröllopsdag.
Hur är det med din mamma och pappa?
- De är ett lustigt par. - Hur så?
De diskuterar småsaker.
Som vilken insektssprej som inte luktar illa.
Men de pratar inte om viktiga saker.
- De skjuter alltid upp det. - "Viktiga saker"?
Som otrohet och sånt.
Vem är otrogen? Din pappa?
Din mamma, då?
Har min pappa en affär?
Det brukar oftast vara mannen.
Min morfar är 70, och han har en älskarinna.
Men de gjorde slut.
Japan går framåt också.
Snart kanske till och med sekreterare blir accepterade.
Som toaletter som man spolar?
- Köpte fröken Akagi den åt dig? - Hon sa att det var en present.
- Vad pratade ni om? - Många olika saker.
Vår familj...
Hon frågade om dig också.
Hon är ganska glamorös.
Hennes ben är smala och silkeslena.
Alla kvinnor har såna ben när de är unga.
Du också, mamma?
Silkeslena.
Du?
Ja?
Om vår kärlek skulle falna måste vi göra slut.
- Va? - Ja, du vet.
Om vi inte längre älskar varandra ska vi inte tvinga varandra att vara ihop.
Var kommer det här från?
Tsunako berättade...
...att min pappa var otrogen innan jag föddes.
- Med en annan kvinna än den här gången? - Ja. Långt före det.
Han hade en annan kvinna, men när han kom hem...
...så hade han och min mamma...
Är det inte sorgligt?
De tvingade sig själva bara för att de ville ha en pojke.
Det kanske inte var påtvingat.
Tror du inte det?
Ja. Älskade de inte varandra på riktigt?
Tänk inte på det.
Du föddes av föräldrar som ville ha dig.
Jag tänker inte på det!
Har jag sagt det?
Nej, men jag har sett dig.
Jag är boxare. Jag måste ha ögonen med mig.
Jag borde ha tagit en av mammas kimonor.
Om jag tänker på hur er pappa ser det skulle jag inte vilja att ni kommer.
Ni fyra kan inte åka dit varje gång nåt dyker upp.
Det vore bättre om bara du och jag åker.
Då skulle vi behöva ta ansvar för honom.
Det har jag inget emot.
Han kanske kunde ha en inneboende?
Nån som inte är släkt, och som kan städa huset. En man, förstås.
Din pappa skulle inte tycka om att behöva prata med honom.
- Nån som inte pratar så mycket. - Tänker du på nån särskild?
Herr Katsumata.
Takiko måste stadga sig.
- Du är verkligen framsynt. - Alla kvinnor är så framsynta.
Jaså? Så läskigt.
Din sekreterare, fröken Akagi...
Jag känner inte igen den där kimonon. Var den din mammas?
Luktar den mögel?
Lite.
När vi gick igenom hennes kimonor hittade vi nåt otroligt.
Besparingar?
Vad var det?
- Målningar. - Målningar?
Vilka slags målningar?
Du vet...
Många?
Kanske fyra, fem stycken.
Hur reagerade ni? Särskilt Takiko?
Medan min pappa rumlade runt väntade min mamma på honom hemma.
Vi trodde att hon var nån som kunde stå ut med sånt.
Men mamma...
...hade de där målningarna i sin garderob.
Hon tog med sig dem som 19-årig brud och hade dem tills hon dog!
Om hon hade dem i garderoben var de här inne också. Mamma...
Var är de nu?
Vi lämnade dem där.
De är fortfarande vakna...
Barnen.
Ja, jag kommer.
Vem är det?
Det är jag.
Jag ville plötsligt se dig.
Jag med.
Jag kan inte.
Du skulle ju inte använda det ordet.
Jag kan verkligen inte.
Just nu... har jag på mig en ansiktsmask.
Jag vill gärna se.
Nästa gång.
God natt.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu