Far, flyttebilen er her!
Jeg kommer nu!
- Far, det er ikke nødvendigt. - Hvad?
Hr. Katsumata har ikke så mange ting.
- Takiko. - Ja?
- Hvad med drikkepenge? - Skal vi give ham det?
Det kan vi ikke undlade.
Hr. Katsumata. Far siger, vi skal give ham drikkepenge.
Nå ja.
Jeg har ikke små sedler.
- Heller ikke jeg. - Jeg ordner det.
Tak for hjælpen. Her er lidt ekstra.
- Der er ingen konvolut. - Ingen årsag.
Tak.
- Undskyld. - Det er fint.
- Far! - Hvad?
Jeg har ikke besluttet mig endnu.
Katsumata er ikke familie endnu. I pengespørgsmål bør du...
Det ved jeg.
Hun er så usmidig.
- Hvor skal du hen? - Købe cigaretter.
Slæb ikke tingene! Du ridser gulvet!
Nej!
Hvad?
Bare rolig.
Det var ikke dig. Det er en gammel ridse.
Pyha. Jeg blev bekymret.
Det var nok Sakiko.
Du ved, vi delte værelse, ikke?
Vi skændtes altid.
Okay.
Også dine ældre søstre?
Sandsynligvis.
Med ansigter som deres?
Det er nok i vores gener.
Nu husker jeg det. Derovre.
Det var nok Tsunako.
Jeg har aldrig hørt om nogen så bange for højder,
at de ikke kan stå på en skammel.
Jeg er okay på anden sal.
Det er meget højere end det her.
Ja, men der er et gelænder.
Det er der nok ingen skamler med gelænder.
Når du griner, skvulper dine muskler.
Det er som en tsunami.
Især
herovre.
Hvad laver du?
Takiko!
Stop! Min far kommer snart hjem.
- Det er okay. - Nej!
Jeg kan ikke lide det!
- Det skal nok gå. - Udnytter du situationen?
- Giv slip! - Av!
Hr. Katsumata!
Det gjorde ondt.
Er du...
Hej! Kiku Sushi-bestillingen er her!
- Jeg har ikke bestilt Kiku Sushi. - Kiku Sushi-bestillingen er her!
Du har det forkerte hus!
- Tallerken til fem, bedste kvalitet. - Den er ikke til os.
Men du har allerede betalt.
Har min far bestilt det?
Nej, det var en kvinde.
- En kvinde? - Ja.
Vi ankom på samme tid.
Tak for leveringen.
Hvad? Var det dig?
Du elsker fed tun, så jeg bestilte seks. God fornøjelse!
Du kan ikke bare... Hvor skal du hen?
- Sæt skoene ordentligt. - Undskyld.
Lad mig tage den.
Tak!
Jeg må hellere hilse på mor først.
- Beder du med frakken på? - Her er koldt!
Og hun skal se det.
Mor vidste,
at jeg ikke havde en frakke, efter jeg begyndte at se Hide.
Hun sagde, hun ville købe en med sin hemmelige opsparing,
men så faldt hun om.
Hvad er det? Mink?
Amerikansk rødræv.
En ræv iført en ræv?
Hvor er hr. Katsumata?
Hvad er der sket?
- Det var en hammer. - Hvad?
Slog du ham?
Er du okay?
Han har det fint.
Hvorfor slog du ham i hovedet med en hammer?
Det var mig.
Det var højt oppe...
Ja. Den gled.
Jeg har fundet en god mulighed.
Det er redaktionen på bladet. Vi har arbejdet med dem.
Deres månedsløn er rigtig god.
Vent lidt.
Bad du hende om det?
Nej, jeg talte kun med hr. Satomi.
Takao bad mig finde et sted, vores bror kunne falde til ro.
Vælg dine ord mere omhyggeligt.
Hvad?
"Vores bror"?
Jeg mente generelt.
Så han adskiller sig ikke fra vores fiske- eller sushi-sælger?
Takiko, du er virkelig...
Sakiko!
En mands profession handler om mere end penge.
Skal han hellere være detektiv end arbejde for et bokseblad?
Dækker du bord?
Okay.
Hvor er far?
Han køber cigaretter.
Skal vi ikke spise? Tunen skifter snart farve.
- Jeg står over. - Så bliver du jaloux igen.
Mig, jaloux?
Hvorfor?
Jeg har fast job og en opsparing.
Et job og en opsparing? Er det nok til at gøre en kvinde lykkelig?
Jeg har ingen af delene,
men jeg er altid taknemmelig for, jeg blev født som kvinde.
Det er op til dig.
Indtil du falder til ro, fortsætter hun med at være hysterisk.
Gå hjem.
Du kan ikke klare en vits!
Gå hjem!
Det er fars hus. Du kan ikke hundse med mig.
Det kan du ikke sige, efter du påtvang ham os!
Skal det kompensere for det?
Sikker.
Har du det sådan, tager jeg den med et andet sted.
- Jeg kan se, hvorfor hun blev sur. - Jeg ville bare hjælpe!
Du griber det forkert an.
Det er du ikke klar til.
Se. Bruger penge.
- Virkelig? - Tak!
- Hvor meget gav du dem? - Tænk ikke på det!
- Der er nok til en Walkman. - Hvad?
- En Walkman! - Jeg tabte tråden.
Så køber jeg også en.
- Du kan ikke gøre det hver gang. - Bare denne gang.
- Spis ikke al tunen. - Hvad?
- Giv den tilbage. Også pengene. - Makiko!
Nej!
Der er en grænse. Selv for søskende og familie.
Brænder pengene hul i lommen, så spar dem op.
Hvis vi gør det, bringer det ham uheld.
Når du begynder at spare op,
så er det, som om du forventer at tabe din næste kamp.
Det tænker alle i branchen.
Gem dem til derhjemme.
Takiko er frustreret.
Det kan jeg se.
Når jeg passerer en kvinde på gaden, siger jeg til mig selv: "Hun er tilfreds"
eller "Det er hun ikke".
Hvad er jeg?
Det siger jeg ikke. Jeg har skændtes nok for en dag.
Spis ikke al tunen! Der er en per person.
Sushien kalder på mig.
- Hvad? - Tunen er lækker.
Tun? Blæksprutten smager også godt.
KOTARO TAKEZAWA
Det kan du ikke sige til ham! Uanset hvad.
Men det føles forkert at tie.
SHIZUO KATSUMATA
Jeg vil hellere undskylde og få det sagt.
Han er mand. Han er ligeglad med, hvordan vi mødtes.
Det tynger min samvittighed.
Er det oden?
Du sover her i nat, ikke?
Far!
- Hvordan kan du sige det som forælder? - Hvad?
Alvorligt talt? Drag ikke forhastede konklusioner.
Tror du, din far er ulykkelig?
Over hvad?
Du ved.
Om at bo med en fremmed som mig.
Jeg ved, det ikke er mit sted,
men burde det ikke være Tsunako?
Hun er den ældste.
Det troede jeg også i starten.
At din far er ulykkelig?
Om Tsunako.
Men hendes søn kommer hjem fra Sendai.
Jeg tror,
det ville komplicere tingene.
- Den er klar. - Tak.
- Og den. - Ja.
Du vil elske det her. Det er min mors speciale.
- Min søn er her. - Det ser godt ud.
- Det smager godt. - En anden gang. I morgen.
Beklager.
Hvem var det?
En elev fra min ikebana-klasse.
Er det okay at aflyse?
Det er fint!
Selvfølgelig. Vær ikke fjollet.
- Hvis du siger det. Ikke? - Ja.
Da du ikke kom hjem til nytår,
vidste jeg, at skituren var en undskyldning.
Hvis du har nogen i dit liv, kunne du have sagt det tidligere.
- Det er svært at udtrykke i et brev. - Ja.
Et opkald virkede heller ikke rigtigt.
- Vi ville gøre det til sidst, ikke? - Ja.
De søde kartofler smager dejligt.
Synes du det? Jeg kan lære dig, hvordan man tilbereder dem næste gang.
- Godt nyt, ikke? - Ja.
- Så, Kayoko... - Satoko.
Satoko?
- Tilgiv mig. - "Sato," som måleenheden.
- Og dit stjernetegn? - Kamel.
Hvad mener du med "kamel"?
Hun kan gå en hel dag uden vand og gå for evigt uden at blive træt.
Jeg er et år over ham.
Jeg forstår.
Har du søskende?
Du ved, at Saudi Petroleum...
Hvad?
Olieministeren.
Med det japanskklingende navn.
Et japanskklingende navn?
"Ya" noget...
Yamani?
- Olieminister Yamani. - Ja, ham.
Når jeg hører hans navn,
forestiller jeg mig kanji for "bjerg" og "to".
Jeg kan ikke lade være.
Du arbejder på et bibliotek, så alt er bogstaver for dig.
Hvad er der galt? Har du fået noget galt i halsen?
Shirataki-nudlerne...
- Gnid ham på ryggen! - Hvad?
Kan du få vejret?
De sidder fast i hans luftrør. Gnid ham på ryggen.
- Sådan. - Er du okay?
- Er du... - Jeg har det fint.
Jeg er okay.
Undskyld.
Du forskrækkede mig.
Jeg troede, du skulle dø!
Hvor skal du hen?
- Badeværelset? - Ja.
Hvorfor forkludrer jeg altid vigtige øjeblikke?
Det var ikke et vigtigt øjeblik.
Det er min første nat her, ikke?
Og vi spiser middag med din far.
Jeg er skæbnebestemt til at forkludre den første nat.
Det er...
Sig ikke det.
Jeg mente ikke...
Går du?
Ja.
- Hvorhen? - Jeg huskede et ærinde.
Hvilket ærinde?
Du ved...
Der er cigaretter her.
Det er fint. I må hygge jer.
Far, kom nu.
Jeg kan ikke lide det her.
Når folk agerer giftekniv.
- Jeg hader det. - Det er ikke, hvad det er.
Hvad er det så?
Det er fint. Jeg går.
- Hvad? - Jeg finder et andet sted at bo.
Hr. Katsumata.
Vi behøver ikke en flyttedag til.
Okay?
Gå indenfor.
Badevandet var dejligt.
Var det ikke for varmt?
Nej, det var fint.
Jeg kan lide varme bade.
- Ligesom Masaki. - Ja.
Men jeg mener ikke...
Godnat.
Godnat!
- Lad som om du er hjemme. - Tak.
Hvor længe var du derinde?
Undskyld!
Hvad er der?
Jeg kan godt lide ham.
Han er flink, ham Katsumata.
Han vil ikke lyve for dig.
Jeg søger tilflugt i Amida Buddha
Forsigtig!
I guder.
- Undskyld. - Hvad?
Det er irriterende, ikke?
I det mindste er det ikke hver dag.
Det er det eneste, min mor ser frem til. Bær over med hende.
Jeg kan lide måden, du tager dig af din mor på.
Glem det. Vi er udenfor.
Hvem skal se os?
Han er vågen.
Han må være sulten.
Skal jeg gøre det?
Nej, tag dig af din mor.
Jeg kommer nu.
Jeg søger tilflugt i Amida Buddha
Hvad skal vi bede om i dag?
- Er dit syn blevet dårligere? - Det er for sent, hvis det er det.
Hvis der ikke er andet.
- Bed så godt du kan, mor. - Overlad det til mig!
Jeg søger tilflugt i Amida Buddha
Mælk?
Hvad? Nej.
Værsgo.
Det var uventet.
"Smager godt!"
Ja! Det smager godt.
Er det Mukai-klinikken?
Jeg ringer om hr. Satomi, som var til kontrol i dag.
Er han færdig?
Satomi. Takao Satomi.
Ja.
Hvad?
Undskyld mig!
Hvad handlede det om?
- Jeg troede, det var det forkerte værelse. - Hun går let i panik.
På vores bryllupsrejse gik hun alene i badehus,
og da hun kom tilbage, klædte jeg om.
Hun sagde "undskyld" og løb af sted.
Lad os ikke fortælle den slags historier.
- Min mand står i gæld til dig. - Og jeg i gæld til ham.
Følte du dig syg bagefter? Det er ligesom sidste år.
Jeg reagerer ikke godt på koloskopier.
Jeg beklager ulejligheden.
Jeg skulle alligevel aflevere nogle dokumenter.
Tak for det.
Er dit lommetørklæde blevet beskidt?
- Slet ikke. - Lad mig vaske det for dig.
Det gør jeg selv.
Det er helt i orden.
- Vand? - En cigaret?
Vil du have noget vand?
Jeg tager en cigaret.
Er det okay at ryge?
Kvalmen er væk.
Jeg bad hende købe en pakke.
Ryger du ikke SevenStars?
Han skiftede til Mild Seven for tre måneder siden.
Har du ikke bemærket det?
Jeg ryger jo ikke.
De ligner hinanden.
Kikumura spurgte efter dig.
Det var en overraskelse.
Gad vide, om han købte den lejlighed.
Ikke den Kikumura! Ham fra Senboku Bank.
- Han skal bruge låneoplysningerne. - Jeg ringer til ham.
Godt.
Hvis I er færdige med arbejdet, tager jeg over herfra.
I så fald...
- Hav det godt. - Tak.
Hvilket sammentræf!
Jeg tager det som en advarsel.
Ikke at jeg har gjort noget forkert.
Jeg købte den med min årsbonus, og da hr. Satomi så den,
sagde han, han ville købe en til sin kone.
Er det rigtigt?
Jeg går nu.
Jeg vidste ikke, vi gik i matchende tøj.
Jeg er bare dårlig til at vælge tøj.
Måske har du også købt den til hende?
Så havde jeg ikke købte den samme til jer begge.
Hun har en kæreste.
Hvem?
Jeg kender ikke hans navn.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Jeg klarer det.
Jeg klarer det.
Jeg tager den.
Hallo?
Far?
Hvad?
Er du ikke far?
Hvilket nummer har du ringet til?
Forkert nummer?
Det var et barn.
Et barn?
En dreng.
Javel.
Måske ville han besøge sin bedstemor efter skole.
Sådan noget lignende.
- Hr. Katsumata. - Ja?
Kender du ordsproget "Et Nara-sværds glimt forsvinder snart"?
Hvad er det?
Det er fra Muromachi-æraen.
Det siges, at sværd af dårlig kvalitet blev masseproduceret nær Nara.
Nu hedder de "Nara-mono".
Okay.
Er det, hvad et "Nara-sværd" er?
Ja.
I starten glimter de og ser skarpe ud,
men det siges, at deres belægning falmer hurtigt.
- Er det det, jeg er? - Nej.
Jeg siger det ikke som en kritik.
Men du arbejder for hårdt.
Okay.
- Her er ris. - Tak.
Eller prøver du at kompensere for noget?
Nej, det gør jeg ikke.
Så lad os deles om det.
Vi skiftes til at lave mad.
Tak for måltidet.
Tak.
Hallo?
Det er dig.
Er det dig, far?
Her.
Hallo? Takiko.
Har du lavet mad?
Jeg er vant til at lave mad, så...
- Min far kan ikke spise... - Godaften.
- Han kan ikke spise kartofler. - Jeg har lavet kartofler i aften.
Kogte kartofler med hakket kød.
Det er den eneste kartoffelret, han spiser.
Han spiser den, ikke?
Jo.
Nu vil jeg også have noget.
Jeg spekulerede på, hvad det handlede om. Et ægteskab er nok for mig.
Hvis du vil bo alene resten af livet, så fint med mig.
Men...
Men hvad?
Vil nogen ikke fælde tårer?
Hvem skulle det være?
Der må være nogen.
For hvert smil er der en barsk mine.
Det er sådan, verden hænger sammen.
- Sig noget! - Skal vi tage en drink?
Ja, gerne.
At anbefale en drink er fint, men følg også den anden anbefaling!
Din søster håber virkelig, du gifter dig igen.
Jeg leder efter en lejlighed til at gå med min nye kimono.
- Shiratakien smager dejligt. - Hun elsker traditionel moral.
Nej, hun husker bare det gamle reskript.
"Vær kærlig over for dine brødre og søstre."
"Vær harmonisk som ægtemænd og hustru."
Kan I huske alt det?
"Udvis velvilje..." Hvad kom der efter det?
Nej, før det var det:
"Udvis beskedenhed og mådehold."
Hvad betyder det?
At man skal være respektfuld. Optræde høfligt.
Mine hænder er fulde.
Det er hos Takezawa.
Far, hvordan går det?
Fint. Hvordan går det, min dreng?
Jeg har det ikke godt.
Det er ikke godt. Op med humøret.
Det kan jeg ikke.
- Så har vi et problem. - Hvis jeg ser dig, vil det gøre mig glad.
Det kan ikke lade sig gøre.
Hvorfor?
Jeg må løbe. Godnat.
Må jeg ringe igen?
Ja, gerne.
Hr. Takezawa.
Ja?
Jeg må fortælle dig noget. Må jeg det?
Ja. Sig frem.
Hvad er der?
Jeg hørte, du roste mig som en, der ikke lyver.
Har Takiko sagt det?
Ja.
Men jeg har
løjet for dig.
Skjult noget for dig.
Skjult noget?
Det var mig,
som efterforskede din affære.
Det var sådan, Takiko og jeg mødtes.
På nuværende tidspunkt ved jeg ikke, om vi skal giftes,
men hvis vi bliver det...
Som en slags undskyldning...
Jeg vil passe godt på hende.
Jeg vil aldrig være hende utro, så længe jeg lever.
Jeg har ikke grinet så meget i lang tid.
- Det med "Kamelen" var en fin detalje. - Han har aldrig fortalt den slags vitser.
- Måske betyder puklerne, at hun har børn. - Det er måske det.
Jeg laver bare sjov.
Hun har ingen skam.
Selv hvis de mener det,
kunne han være blevet den første nat alene.
Eller de kunne have sovet i separate rum.
"Badevandet var dejligt."
Hvad skete der med den tale, du gav mig?
"Jeg smider alle dine ting ud."
"Min søn skal giftes. Jeg får et barnebarn,
og vi skal leve et stille liv fri for verdsligt begær."
Har du ændret tro?
Jeg blev oprevet over ingenting.
Er du...
Er du svimmel?
Tag det roligt. Sid her.
Jeg vil smide det.
Gør det.
Det er hårdt at udskifte skærmdøren.
Jeg gør det for dig.
Det er mit speciale.
Okay.
TSUNAKO MITAMURAS IKEBANA-SKOLE
Goddag.
- Goddag. - Jeg beklager forsinkelsen.
- Slet ikke. - Tak.
Ved at vælge, hvilke blade man beholder, og hvilke skal beskæres...
Spred dem ud og arranger dem, så de ser naturlige ud.
At kombinere krysantemumtyper kan også fungere.
Det er godt. Prøv med nogle kontraster.
Sådan.
Pokkers også.
Jeg tjekker dine svar bagefter.
Her. Tag et kig.
- Så tjekker jeg. - Okay.
Tre, to, en...
Det er forkert, far!
Forkert hvordan?
Okay.
- Det er ikke det. - Du har ret.
Det er for svært for mig. Jeg har aldrig lært det.
Gør det sådan her.
Sådan.
- Det er vel det samme, ikke? - Nej, det er det ikke!
KOTARO TAKEZAWA SHIZUO KATSUMATA
Kom du bare for at slå sømmet i?
Jeg blev ikke færdig sidst.
Får du mig til at grine?
Sig noget sjovt.
Det er svært på kommando.
Kan du...
...få den følelse tilbage, du havde før?
I dag...
Jeg siger ikke nej.
Undskyld, jeg kun serverer det, du kom med.
Går det an?
Hvad ville du fortælle mig?
Det kan vente til senere.
Skal jeg lade jer være i fred?
Nej, Takao. Bliv der.
Okay. Yoko!
Gå ovenpå.
Du skal giftes, ikke?
Yoko!
Er det sandt?
Virkelig?
Med Katsumata?
Jeg vidste det. Du virker helt forandret, tante Takiko.
Du stråler.
En kommende brud kan ikke surmule, vel?
Gå ovenpå.
- Nu. - Ovenpå.
Når I skal tale alvorligt, sender I mig ovenpå.
Hvorfor tror du, vi byggede en første sal?
Kom så!
Børn nu om dage er skræmmende.
Både deres krop og intuition vokser fra de voksne.
I har hænderne fulde.
Hvis jeg er det mindste uopmærksom, opfanger hun det med det samme.
Jeg kan ikke sænke paraderne.
"Rødmen på min kind forkynder det for alle," ikke?
Det var på tide.
Hun har ret. Du har de bedste ansigtstræk af alle.
Hvis du havde indset det før, kunne du...
Kunne jeg hvad?
Kunne jeg have fundet en bedre?
- Det havde ikke taget så længe. - Velkommen tilbage!
Han har ret. Ved du, hvor bekymret jeg var?
Sig, når du kommer hjem.
Intet, du siger, kan fornærme mig, Makiko.
- Din tante er her. Sig hej. - Så...
- Hej. - Han er trodsig.
Du er blevet højere igen!
Naturligvis. Han spiser fire gange om dagen.
Hvornår er ceremonien?
Skal vi have en?
Selvfølgelig!
Der er nogle ting, du skal gøre.
Ingen af os kan lide dem.
Det er ikke et spørgsmål om præference.
Når jeres børn bliver store, vil I fortryde det.
De beder altid om at se deres forældres bryllupsbilleder.
Problemet er, hvem man skal invitere.
Forældre, søskende og...
Søskende?
Der er én person...
Som jeg ikke vil invitere.
Hvem er det?
Sakiko.
Er du også trodsig?
Jeg ved ikke, hvad hun sagde, men I er søstre.
Det er ingen grund til at prale med, hvor mange penge hun har.
Hun fører sig frem...
- Hun mener intet ondt. - Det er hendes hævn.
Hævn for dengang, jeg hånede hendes karakterer som barn.
Lad hende gøre det.
Jeg er ligeglad. Hun kan sige, hvad hun vil til mig.
Men jeg har ondt
af Katsumata.
Han har endelig fået selvtillid.
Hvad?
Jeg vil ikke trække tæppet væk under ham, nu han er klar til at komme videre.
Har han det på samme måde?
- Nej. - Er det kun dig?
Der vil blive taget ilde op.
Du tog ordene ud af min mund.
Ikke at blive inviteret til sin søsters bryllup...
Det vil Sakiko og Jinnai aldrig glemme.
Du lærer det aldrig, vel?
Hvad?
Det er Katsumata, som vil tage det ilde op.
Det ville jeg,
hvis jeg fandt ud af, min kone var så bekymret for mig.
Takiko, du er gået for vidt!
Du kan ikke sige sådan noget til din søster.
Alle dine søstre skal med.
Om de er rige som Rockefellers eller mordere er lige meget.
Jeg er også et menneske. Der er ting, jeg ikke bryder mig om.
Jeg bliver også vred.
Men det er ikke det samme.
Hvis hun gør noget, der gør dig vred...
Jeg får hedeture. Måske lægger jeg ikke mærke til det.
Hej.
Jeg har gemt den her.
Hold da op.
Takiko, kender du kiriko-glassene?
Henter du dem?
Hvor er de nu?
Sådan.
Herinde? Nej.
Hvor?
Herovre, måske.
Der er de.
Hvad synes du?
Utrolig.
Ja. Sikke en aroma.
- Må jeg være med? - Ja.
Okay. Tillykke.
Mange tak. Vi kan takke dig for alt.
Hvad?
Jeg mente ikke...
Det er rigtigt.
Jeg bragte jer to sammen.
Tillykke endnu en gang.
- Mange tak. - Tak.
Skål.
- Er du okay? - Ja, det er...
- Den er ret... - Stærk?
Den har en god eftersmag.
Velsmagende. Den er for stærk til at drikke ren.
VENTEVÆRELSE FOR FAMILIERNE
Du ser fin ud, hr. Katsumata.
- Den er lidt stor. - Tsunako!
Den klæder dig.
Ved folk ikke, at den er lejet?
Man har den kun på én gang. Det gør ingen forskel at købe den.
Han har ret. Hold hovedet højt.
- Jeg foretrækker mænd, der sjokker. - Stop! Du forvirrer ham.
- Det er Jinnai! - Hide! Se her!
Tak, alle sammen.
Rolig nu!
Hej!
Tillykke med brylluppet.
Tak, alle sammen.
Se denne vej!
Et foto? Lad os gøre det.
Op med dig!
- Sig appelsin. - Appelsin!
Hvad laver du?
Bad jeg jer ikke sørge for, at I ikke overstråler bruden?
- I dag handler ikke om jer. - Det ved jeg.
Hvorfor er han så klædt sådan?
Jeg lagde et mørkt sæt frem til ham.
Men da vi gik, sagde han, han ikke kunne gå i sort.
- Lejligheden skulle være mere munter. - Han skiller sig allerede ud!
Det er ikke en parade.
Posér.
Jeg vil sige noget.
Undskyld mig.
Det er en privat begivenhed. Må vi bede jer om at gå ud?
Ceremonien begynder snart. Gør det senere.
Kom nu, damer. Lad dem blive. Jeg må respektere mine fans.
Alligevel...
Er det ikke mere festligt?
Det løfter humøret, ikke?
Men...
- Tillykke. - Tak.
Kan vi ikke gøre det endnu festligere?
Hvad?
Man oplever kun det her én gang. Belysningen er for mørk.
Det burde være blændende...
- Hvad... - Er du okay?
- Smokingen! - Takiko!
Pas på! Der er glat!
Er du okay?
Forsigtig.
Gå!
Gå begge to.
Hvis I ikke gør det,
så gør vi det.
Øjeblik, Takiko.
- Lad os gå. - Vent.
Om ti år vil det være en sjov historie.
Okay?
Katsumata, byt tøj med mig. Jeg tror ikke, den passer dig.
Men hvad med dig?
Jeg låner en her.
Hr. Katsumata og frøken Takezawa. Vi er klar.
Kommer!
Lige et øjeblik.
Kom.
Også dig, Takiko.
- Glid ikke. - Pas på dine skridt.
Du har det ikke godt, vel?
- Jeg har det fint. - Hvad er der sket?
Nogen skubbede mig.
Hide.
Jeg kommer straks.
Sådan.
Lover du at være hende tro, i medgang og modgang,
i rigdom og fattigdom,
i gode som dårlige tider,
til døden jer skiller?
Ja.
Takiko Takezawa.
I er her for at indgå i det hellige ægteskabs bånd.
Tager du denne mand til din ægtemand?
Lover du at være ham tro,
i rigdom og fattigdom, i gode og dårlige tider,
til døden jer skiller?
Ja.
Tekster af: Charlotte Reeve