ASURA
Apa, itt van a költöztetőkocsi!
Jövök!
- Apa, nem kell. - Mi?
- Nincs olyan sok cucca. - Nincs?
- Takiko! - Igen?
És a borravaló?
Adnunk kell neki?
Nem maradhat el.
Katsumata!
- Igen? - A borravaló.
Borravaló?
Ja, igen.
Nincs nálam apró.
Nálam sincs.
Majd én.
Köszönjük a segítségét. Ezt még fogadja el!
- Nincs borítékom. - Nem gond.
Köszönöm.
- Sajnálom. - Semmi baj.
- Apa! - Igen?
Tudod, apa, még nem döntöttem el.
Még nem családtag. A pénzt tekintve...
Tudom.
Annyira rugalmatlan!
- Apa, hova mész? - Cigiért.
Hé, ne húzd a földön a dolgokat! Megkarcolod a padlót!
Jaj, ne!
Mi az?
Jaj!
Ne aggódj!
Nem te voltál. Egy régi karcolás.
Hú! Már megijedtem.
Biztos Sakiko volt.
Tudod, hogy közös szobánk volt?
Folyamatosan csak veszekedtünk.
Értem.
A nővéreid is?
Valószínűleg.
Ilyen arccal?
A génjeinkben lehet.
Emlékszem már. Ott.
Az valószínűleg Tsunako volt.
Hűha!
Sosem hallottam még, hogy valaki olyan tériszonyos,
hogy még zsámolyra sem tud állni.
A második emeleten szeretek lenni.
Az sokkal magasabban van ennél.
Igen, de van korlát.
Szerintem egy zsámolynak sincs korlátja.
Amikor nevetsz, az összes izmod
mozogni kezd.
Mint egy cunami.
Főleg
itt.
Hé!
Mit művelsz?
Takiko!
Hagyd abba! Az apám mindjárt hazaér.
- Nem baj. - De, baj!
Ezt nem szeretem!
- Jó lesz. - Ki akarod használni a helyzetet?
- Engedj el! - Jaj!
Katsumata!
Ez fájt.
Te...
Helló! Megérkezett a Kiku Sushi-rendelés!
Nem rendeltünk a Kiku Sushiból.
Kiku Sushi! Itt a rendelés!
Eltévesztette a címet!
Helló! Rendelés öt főnek.
Mondtam, hogy nem a miénk.
Igen, de már kifizették.
Az apám rendelte?
Nem, egy nő volt.
- Egy nő? - Igen.
Hoppá, egyszerre értünk ide.
Köszönjük a kiszállítást.
Mi? Te voltál?
Szereted a zsíros tonhalat, úgyhogy hatot kértem.
Nem rendelhetsz... Hova mész?
- A cipőd! - Elnézést!
Ezt átveszem.
Köszönöm!
Előbb köszönök anyának.
- Kabátban imádkozol? - Hideg van itt!
És szeretném, ha látná.
Anya tudta,
hogy nem volt kabátom, mikor randizni kezdtem Hidével.
Azt mondta, vesz nekem egyet a titkos megtakarításából,
de aztán összeesett.
Mi ez? Nerc?
Amerikai vörös róka.
Egy róka, aki rókát visel?
Hol van Katsumata úr?
Mi történt?
- Egy kalapács. - Micsoda?
Megütötted?
Várjunk, jól van?
Semmi baja.
Miért ütötted fejbe egy kalapáccsal?
Az én hibám.
Magasan volt, és...
Igen. Leesett.
Na mindegy. Találtam neked egy jó munkalehetőséget.
Ennek a magazinnak a szerkesztőségénél.
Nagyon jó fizetést adnak.
Egy pillanat!
Ezt te kérted tőle?
Nem, csak Satomi úrral beszéltem...
Takao megkért, hogy találjak valamit a sógorunknak.
Válogasd meg a szavaidat!
Micsoda?
Ja, a „sógorunk” miatt?
Általánosan értettem.
Akkor ugyanolyan neked, mint egy átlagos hal- vagy szusiárus?
Takiko, te tényleg...
Sakiko!
Egy férfi szakmája nem csupán a pénzről szól.
Inkább nyomozó legyen, mint egy magazinnál dolgozzon?
Megterítenéd az asztalt... sógorom?
Igen.
És hol van apa?
Elment cigit venni.
Miért nem eszünk? A tonhal nemsokára elszíneződik.
- Én nem kérek. - Már megint irigykedsz.
Én irigykedem?
Mégis mire?
Nekem van stabil állásom és megtakarításom.
Stabil állás és megtakarítás?
És ez elég egy nő boldogságához?
Nekem egyik sincs,
de mégis folyton hálát adok, amiért nőnek születtem.
Ez rajtad múlik, Katsumata.
Amíg te nem állapodsz meg, ő csak hisztériázni fog.
Menj haza!
Nem érted a viccet.
Menj haza!
Ez apa háza. Nem parancsolhatsz nekem.
Nem mondhatod ezt, miután ránk bíztad őt!
- Ez talán kárpótol érte? - Hé!
Megmentettem.
Ha tényleg így érzel, elviszem máshova.
- Megértem, miért húzta fel magát. - Csak segíteni akartam!
Rosszul állsz hozzá.
Erre még nem állsz készen.
Tessék. Egy kis zsebpénz.
- Komolyan? - Köszönjük!
- Mennyit adtál nekik? - Ne aggódj!
- Szuper! Ez elég egy Walkmanre. - Azta!
- Egy Walkman! - Hol tartottam?
Igen. Akkor én is veszek egyet.
- Nem csinálhatod ezt. - Most az egyszer.
- Ne edd meg az összes tonhalat! - Mi?
- Adjátok vissza! És a pénzt is. - Makiko!
Ne! Hé!
Van egy határ. Még a rokonoknak is.
Ha túl sok pénzed van, tedd valamilyen megtakarításba!
Az rossz szerencsét jelentene neki.
Ha elkezdesz félretenni, az olyan,
mintha arra számítanál, hogy veszíteni fog.
Mindenki így gondolkodik a szakmájában.
Akkor meg csak a saját házadban csinálj ilyet!
Tudod, Takiko kielégítetlen.
Meg tudom állapítani.
Amikor elmegyek egy nő mellett az utcán,
látom rajta: „Ő ki van elégítve”,
vagy „Ő nincs.”
Én melyik vagyok?
Nem mondom meg.
Ma már eleget veszekedtem.
Ne edd már meg a tonhalat! Mindenkinek egy jár.
Azt hiszem, hív a szusi.
- Mi? - Isteni a tonhal.
A tonhal?
A tintahal is finom.
TAKEZAWA KOTARO
Ezt nem mondhatod el neki! Bármi is van.
De rossz érzés elhallgatni.
KATSUMATA SHIZUO
Inkább bocsánatot kérek, és kiadom magamból.
Ő egy férfi. Nem érdekli, hogyan találkoztunk.
Nyomja a lelkemet.
Ez oden?
Ma itt alszotok, ugye?
Apa!
- Hogy mondhatsz ilyet szülőként? - Micsoda?
Komolyan? Ne gondolj rögtön rosszra!
Szerinted az apád... nem örül?
Minek?
Tudod.
Hogy egy idegennel kell együtt laknia.
Tudom, hogy nem az én dolgom...
de nem Tsunakónak kellene?
Ő a legidősebb.
Először én is ezt gondoltam.
Hogy az apád nem örül?
Nem, Tsunakóról.
De hazajön a fia Szendaiból.
Akkor azt hiszem,
ez megbonyolítja a dolgokat.
- Ez kész. - Köszönjük.
- És ez is. - Igen.
Tetszeni fog. Az anyám specialitása.
- Itt van a fiam. Igen. - Jól néz ki.
- Nagyon finom. - Akkor majd máskor. Holnap.
Sajnálom.
Ki volt az?
Egy diák az ikebanaórámról.
Nem baj, hogy lemondtad?
Dehogy!
Semmi baj. Ne butáskodj!
- Ha te mondod. Igaz? - Igen.
Amikor nem jöttél haza újévkor,
tudtam, hogy nem a síelés miatt volt.
Mondhattad volna hamarabb is, hogy van valakid.
- Nehéz ezt levélben megírni. - Igen.
És telefonban sem tűnt helyénvalónak.
- De el akartuk mondani, ugye? - Igen.
Asszonyom, isteni a jamgyökér.
Igen? Ízlik?
Legközelebb megtanítalak elkészíteni.
- Jó hír, ugye? - Igen.
- Szóval, Kayoko... - Satoko.
Satoko?
- Ne haragudj! - „Sato”, mint a mértékegység.
- Mi a csillagjegyed? - Teve.
Hé! Hogy érted, hogy „teve”?
Kibír egy egész napot víz nélkül,
és sosem fárad el a gyaloglásban.
Egy évvel vagyok idősebb nála.
Értem.
Vannak testvéreid?
Ismeritek azt a szaúdi kőolajért...
Micsoda?
A kőolajért felelős minisztert.
Akinek olyan japános hangzású neve van.
Japán hangzású név?
Valamilyen „Ya”.
Yamani?
- Yamani kőolajért felelős miniszter. - Igen, ő.
Amikor meghallom a nevét,
mindig a „hegy” és a „kettő” kandzsikat látom magam előtt.
Nem tehetek róla.
Mivel könyvtárban dolgozol, neked minden a betűkről szól.
Mi a baj?
Félrenyeltél?
A shirataki tészta...
- Ütögesd meg a hátát! - Mi?
Kapsz levegőt?
Megakadt a légcsövén. Ütögesd meg a hátát!
- Így. - Jól vagy?
- Jól... - Jól vagyok.
Jól vagyok.
Sajnálom.
Megijesztettél.
Azt hittem, meg fogsz halni!
Hova mész?
- A mosdóba? - Igen.
Miért rontom el mindig a fontos pillanatokat?
Ez nem volt fontos pillanat.
Ez az első estém itt, nem igaz?
És az apáddal vacsorázunk.
Úgy tűnik, mindig elrontom az első estét.
Ez...
Ne mondd ezt!
Nem úgy értettem...
Mész valahova?
Igen.
- Hova? - El kell intéznem valamit.
Micsodát?
Tudod...
Itt is van cigaretta.
Nem baj. Érezzétek jól magatokat!
Apa, ne már!
Nem szeretem az ilyesmit.
Amikor össze akarnak hozni valakivel.
- Utálom. - Nem erről van szó.
Akkor miről?
Semmi baj. Elmegyek én.
- Tessék? - Keresek egy másik helyet magamnak.
Katsumata.
Nem kell egy újabb költöztetés.
Oké?
Most pedig menjetek be!
Csodás volt a víz.
Nem volt túl meleg?
Nem, pont jó volt.
Szeretek forró fürdőt venni.
- Mint Masaki. - Igen.
De nem úgy értem...
Akkor jó éjszakát!
Neked is.
Jó éjt!
- Érezd magad otthon! - Köszönöm.
Mennyi ideig voltál odabent?
Bocs!
Mi? Mi az?
Tudod, kedvelem őt.
Jó ember ez a Katsumata.
Nem egy hazudós típus.
Menedéket veszek Amida Buddhában
Óvatosan!
Jesszusom!
- Sajnálom. - Mit?
Idegesítő, ugye?
Legalább nem mindennap van.
Ez az egyetlen, amit az anyám igazán vár.
Hadd csinálja!
Tetszik, ahogy gondoskodsz az anyádról.
Hagyd abba! Kint vagyunk.
És ki lát minket?
Jaj, felébredt.
Biztos éhes.
Adjak neki?
Nem, te foglalkozz az anyáddal!
Jövök.
Menedéket veszek Amida Buddhában
Ma miért imádkozzunk?
Rossz a szemed?
Akkor már hiába imádkoztok.
Hát, ha csak ennyi.
Imádkozz, anya!
Bízd csak rám!
Menedéket veszek Amida Buddhában
Tejet?
Mi? Nem kérsz?
Tessék.
Mi az? Hé!
Erre nem számítottam.
„De finom!”
Igen! Tényleg finom.
Mukai Klinika?
Satomi úr miatt telefonálok, aki ma volt önöknél teljes kivizsgáláson.
Végzett már?
Satomi. Satomi Takao.
Igen.
Tessék?
Elnézést!
Mit csinálsz?
Azt hittem, rossz szobába jöttem.
Könnyen bepánikol.
A nászutunkon egyedül ment a fürdőbe,
és amikor visszajött, épp öltöztem.
Elnézést kért, majd elfutott.
Ne már! Ne mesélj el ilyen történeteket!
A férjem hálás önnek.
Örülök, ha segítettem.
Rosszul voltál utána? Mint tavaly?
Nem bírom jól a kolonoszkópiát.
Elnézést a kellemetlenségért.
Épp elhoztam pár sürgős dokumentumot.
Köszönöm szépen.
Koszos lett a kendője?
- Egyáltalán nem. - Hadd mossam ki önnek!
Nem, nem kell.
Szívesen megteszem.
- Vizet? - Cigit?
Kérsz vizet?
Egy cigit elszívnék.
Szabad itt cigizni?
Már elmúlt az émelygés.
Megkértem, hogy vegyen egy dobozzal.
Nem SevenStarst szívsz?
Három hónapja átszokott a Mild Sevenre.
Nem vetted észre?
Nos, én nem dohányzom.
Elég hasonlóan néznek ki.
- Kikumura úr hívta. - Igen?
Micsoda meglepetés!
Kíváncsi lennék, megvette-e a lakást.
Nem az a Kikumura! Ő a Senboku Banktól hívott.
Szüksége van a hiteladatokra.
Holnap felhívom.
Rendben.
Ha végeztek a munkával, innentől átveszem.
Akkor...
- Minden jót! - Köszönöm.
Nahát, micsoda véletlen!
Ezt figyelmeztetésnek veszem.
Nem mintha bármi rosszat tettem volna.
Az év végi bónuszomból vettem, és amikor Satomi úr meglátta,
azt mondta, szeretne egyet venni a feleségének.
Valóban?
Most megyek.
Áucs!
Ugyanolyan ruhát hordunk?
Nem vagyok túl jó a ruhaválasztásban.
Talán neki is te vetted?
Ha így lenne, nem vettem volna mindkettőtöknek ugyanolyat.
Tudod, van barátja.
Igen? Kicsoda?
Nem tudom a nevét.
Segítsek?
Nem kell.
Megoldom.
Majd én, uram.
Halló?
Apa?
Tessék?
Nem apa beszél?
Milyen számot hívtál?
Téves hívás?
Egy gyerek volt.
Egy gyerek?
Egy kisfiú.
Értem.
Talán be akart ugrani a nagymamájához iskola után.
Vagy valami ilyesmi.
- Katsumata. - Igen?
Ismered a mondást: „A Nara kard fénye hamar elhalványul”?
Ez mit jelent?
A Muromachi-korszakból való.
Állítólag az olcsó, rossz minőségű kardokat Nara közelében gyártották.
„Nara-monónak” hívják őket.
Értem.
Szóval ezt jelenti a „Nara kard”?
Igen.
Eleinte fényesen csillognak és nagyon élesnek tűnnek,
de ez a bevonat állítólag gyorsan elhalványul.
- Én is ilyen vagyok. - Nem.
Nem kritikaként mondom.
Hanem mert túl keményen dolgozol.
Értem.
- A rizs. - Köszönöm.
Vagy talán jóvá akarsz tenni valamit?
Nincs semmi ilyesmi.
Akkor osszuk meg a feladatokat!
Mindennap más főz.
Köszönöm a vacsorát.
Köszönöm.
Halló?
Ja, te vagy az.
Te vagy az, apa?
Tessék.
Halló? Takiko!
Tudtál vacsorát főzni?
Szoktam főzni, szóval...
- Igen. Az apám nem eszi meg... - Jó éjt!
Nem eszik krumplit.
Jaj, ne! Ma pont krumplit csináltam.
Főtt krumplit aprított hússal.
Az jó. Az az egyetlen krumplis étel, amit megeszik.
Eszik, ugye?
Igen.
Jaj! Én is ennék belőle.
Kíváncsi voltam, miről van szó. Egy házasság elég volt nekem.
Ha egyedül akarsz élni életed végéig, ám legyen!
De...
De mi?
Nem fog valakinek rosszul esni?
Mégis kire gondolsz?
Biztos van valaki.
Minden mosolyt egy szemöldökráncolás követ.
Ez már csak így megy.
Mondj valamit!
- Iszol velem egyet? - Nem bánom.
Ne csak italt ajánlj neki, hanem valami mást is!
A húgod reméli, hogy újra megházasodsz.
Vettem egy új kimonót, és jó lenne viselni.
Finom a shirataki.
A hagyományos erkölcs szerint él.
Nem, csak a régi iskolai Rendeletre utal.
„Légy odaadó a testvéreiddel!
Férj és feleség éljen harmóniában!”
Így emlékszel rá?
„Mutasd ki felebaráti szereteted...” Hogy van?
Nem, előtte még:
„Legyetek szerények és mértékletesek!”
Mit jelent ez?
Hogy legyünk tisztelettudóak. És viselkedjünk udvariasan.
Uram, tele van a kezem.
Halló? Takezawa lakás.
Apa, hogy vagy?
Jól vagyok. És te, fiam?
Én nem vagyok jól.
Az nem jó. Ne lógasd az orrod!
De, lógatom.
Az elég nagy baj.
Ha találkozunk, jobb kedvem lesz.
Nem lehet.
Miért?
Most mennem kell. Jó éjt!
Máskor is hívhatlak?
Igen, persze.
Takezawa úr.
Igen?
El kell mondanom valamit. Megengedi?
Persze. Mondd csak!
Mi az?
Hallottam, azt mondta rólam, hogy nem vagyok hazudós típus.
Takiko elmondta?
Igen.
De én...
hazudtam önnek, uram.
Eltitkoltam valamit.
Eltitkoltál valamit?
Én vagyok az,
aki kinyomozta a viszonyát.
Így ismerkedtünk meg Takikóval.
Most még
nem tudom, össze akarunk-e házasodni,
de ha igen...
bocsánatkérésem jeléül...
nos...
ígérem, vigyázni fogok rá.
Sosem csalom meg, amíg csak élek.
Rég nem nevettem ilyen jót.
Az a „tevés” dolog vicces volt.
Korábban sosem mondott ilyen vicceket.
A púp talán gyerekeket jelent.
Várj, igazad lehet.
Csak viccelek.
Nem szégyenlős a lány.
Még ha komoly is a dolog köztük,
első este jöhetett volna egyedül.
Vagy aludhattak volna külön szobában.
„Csodás volt a víz.”
És mi lett azzal, amit korábban mondtál?
„Kidobom az összes holmidat.
A fiam megházasodik, unokám születik,
és világi vágyaktól mentes, nyugodt életünk lesz.”
Már máshogy látod?
Feleslegesen húztam fel magam.
Hé! Te...
Megszédültél?
Nyugodj meg! Ülj le ide!
Ezt rá akarom önteni.
Rajta!
Elég nagy munka kicserélni a papírt.
Majd én megcsinálom.
Ez a specialitásom.
Tessék.
MITAMURA TSUNAKO IKEBANAISKOLÁJA
Ki kell választani, melyik levél marad, és melyik nem...
Jó napot!
- Helló! - Elnézést a késésért.
- Semmi gond. - Köszönöm.
Ki kell választani, melyik levél marad, és melyik nem...
Nyisd szét őket, és rendezd úgy, hogy természetesnek tűnjön!
A különféle krizantémok jól működhetnek.
Szép. Próbálj ki valami merészet!
Kész.
A francba!
KNIT KÁVÉZÓ
Majd utána megnézem a válaszaidat.
Tessék. Nézd meg!
- Akkor megnézem. - Persze.
Három, kettő, egy...
Ez nem jó, apa!
Mi? Hogy lehet rossz?
Értem már.
- Nem így kell. - Igazad van.
- Nekem ez túl nehéz. - Ez.
Sosem tanultam ilyesmit.
Ezt így kell.
- Igen? - Így.
Ez ugyanolyan, nem?
Nem, nem ugyanolyan!
TAKEZAWA KOTARO KATSUMATA SHIZUO
Csak azért jöttél, hogy beverd azt a szöget?
A múltkor nem tudtam befejezni.
Fel tudnál vidítani?
Mondj valami vicceset!
Micsoda? Nem könnyű ilyen hirtelen.
Megvan még...
benned az a múltkori érzés?
Ma...
nem mondok rá nemet.
Most csak ezzel tudlak kínálni.
Ez jó lesz?
Szóval mit akartál elmondani?
Nem, halaszthatjuk későbbre is.
Magatokra hagyjalak titeket?
Nem, Takao. Maradj csak!
Hogy?
Ja, igen. Yoko!
Menj fel, kérlek!
Férjhez mész, ugye?
Yoko!
Ez igaz?
Tényleg?
Katsumata úrhoz?
Tudtam.
Teljesen máshogy nézel ki.
Ragyogsz.
Hát, egy menyasszony nem tűnhet komornak, nem igaz?
Menj fel!
- Most. - Az emeletre!
Mindig felküldötök, amikor izgi lesz.
Szerinted miért építettünk emeletet?
Nyomás!
Ijesztőek a mai gyerekek.
A testük és az ösztöneik is túlnőnek a felnőtteken.
Nem vagytok könnyű helyzetben.
Ha elbambulok, és nem veszek észre valamit, rögtön kiszúrja.
Résen kell lennem.
„Az arcomon lévő pír mindent elárul”, nem igaz?
Már itt volt az ideje.
Igaza van. Nagyon szép arcvonásaid vannak, Takiko.
Ha ezt korábban felismered, akkor...
- Akkor mi? - Ja...
Jobbat is találhattam volna?
- Nem! Akkor nem tartott volna eddig. - Szia!
Igaza van. Tudod, mennyire aggódtam?
- Nem is szóltál. - Semmi baj.
Semmivel nem tudsz megbántani, Makiko.
- Itt van a nénikéd. Köszönj! - Akkor is...
Helló!
- Ennyi? - Lázad.
Megint magasabb lettél!
Nem csoda. Naponta négyszer eszik.
Mikor lesz az esküvő?
Muszáj tartani?
Persze!
Van pár dolog, amit muszáj megtenni.
Egyikünk sem akarja.
Ez nem preferencia kérdése.
Ha a gyerekeitek felnőnek, majd megbánjátok.
Mindig a szüleik esküvői fotóit akarják nézegetni.
A kérdés az, hogy kit hívjatok meg.
Szülők, testvérek és...
Testvérek?
Van valaki...
akit nem akarok meghívni.
Ki az?
Sakiko.
Te is lázadsz?
Nem tudom, mit mondott, de testvérek vagytok.
Ez még nem ok arra, hogy dicsekedjen, mennyi pénze van.
Az, ahogy felvág vele...
- Nem akar megbántani. - Így áll bosszút.
Amiért gyerekkorunkban kigúnyoltam a rossz jegyei miatt.
Akkor hadd csinálja!
Engem nem érdekel. Azt mond, amit csak akar.
Viszont
Katsumatát sajnálom.
Végre lett egy kis önbizalma.
- Micsoda? - Mi?
Nem akarom kirántani alóla a talajt,
ha készen áll a továbbiakra.
Ő is ugyanígy érez?
- Nem. - Csak te?
Neheztelni fog rád miatta.
A számból vetted ki a szót.
Azt, hogy a húga nem hívta meg az esküvőjére...
Sakiko és Jinnai sosem fogják elfelejteni.
Nem érted, ugye?
Mit?
Katsumata úr fog neheztelni rád.
Én is neheztelnék,
ha megtudnám, hogy a feleségem ennyire aggódik miattam.
Takiko, ez túlmegy minden határon!
Nem mondhatsz ilyet a húgodnak.
Az összes testvérednek ott kell lennie.
Lehetnek gazdagok, mint Rockefellerék, vagy akár gyilkosok is, nem számít.
Én is ember vagyok.
Én is szoktam haragudni.
Én is kiabálok néha.
De ez nem ugyanaz.
Ha olyasmit tesz, ami rosszul esik neked...
Tudod, hajlamos vagyok a hőhullámokra. Lehet, hogy észre sem veszem.
Sziasztok!
Ezt nektek tartogattam.
Hű!
Takiko, tudod, azok a kiriko poharak...
Idehoznád őket?
Hol is vannak?
Ezt ideteszem.
Talán itt? Nem.
Hol?
Ja, talán itt.
Itt is vannak.
Na milyen?
Eszméletlen.
Igen. Micsoda aroma!
- Csatlakozhatok? - Hogyne.
Hát, akkor gratulálok!
Köszönjük szépen. Ez mind ön miatt van, uram.
Tessék?
Ja, nem úgy értettem...
Így van.
Azt hiszem, én hoztalak össze titeket.
Még egyszer gratulálok.
- Köszönjük. - Kösz.
Egészségünkre!
- Jól vagy? - Ez...
- Ez elég... - Erős?
Nem semmi utóíze van.
- Finom. - Tényleg.
Túl erős, ha tisztán iszod.
A KATSUMATA ÉS TAKEZAWA CSALÁD VÁRÓTERME
Jól nézel ki, Katsumata.
- De egy kicsit nagy. - Tsunako!
Jól áll rajtad.
Nem fogják tudni, hogy béreltem?
Csak egyszer viseled. Még ha meg is veszed, akkor is ugyanolyan.
Igaza van. Fel a fejjel!
Nekem a görnyedt férfiak tetszenek.
Hagyd abba! Összezavarod.
- Ott van Jinnai! - Hide! Nézz ide!
Köszönöm mindenkinek.
Hé! Vigyázz!
Sziasztok!
Gratulálok az esküvőtökhöz!
Köszönöm szépen.
Nézz ide!
Egy fotó? Mehet.
- Gyerünk! - Azta!
- Mosolyogjatok! - Csíz!
Mégis mit művelsz?
Nem azt kértem, hogy öltözz visszafogottan?
- Ez most nem rólatok szól. - Tudom, oké?
Akkor miért van így kiöltözve?
Kikészítettem neki egy sötét öltönyt.
De indulás előtt benyögte, hogy nem tud feketét hordani.
- Azt mondta, ide világosabb ruha kell. - Kitűnik a tömegből!
Ez nem egy parádé.
Oké, pózoljatok!
Ezt nem hagyom annyiban.
Elnézést, emberek!
Ez egy zártkörű rendezvény. Megkérhetnénk, hogy távozzanak?
A szertartás hamarosan kezdődik. Ezt majd később!
Ugyan, hölgyeim! Nem maradhatnának? Tisztelem a rajongóimat.
Akkor is...
Így nem ünnepélyesebb?
Feldobja a hangulatot, ugye?
De...
- Gratulálok! - Köszönöm.
Nem lehetne itt világosabb?
Hogyan?
Ilyen esemény csak egyszer van. Olyan sötét van itt bent!
Káprázatosnak kellene...
- Mi a... - Jól vagy?
- Az öltöny! - Takiko!
Vigyázzatok! Csúszik.
Jól vagy?
- Hű! - Óvatosan!
Menjetek innen!
Mindketten, kifelé!
Ha nem mentek,
akkor mi fogunk.
Várjunk, Takiko!
- Menjünk! - Hé! Várjunk csak!
Tíz év múlva nevetni fogunk ezen.
Oké?
Katsumata, gyere, öltözzünk át! Azt hiszem, így nem lesz jó.
És önnel mi lesz?
Kölcsönkérek egyet a helyszíntől.
Katsumata úr, Takezawa kisasszony! Készen állunk.
Jövünk!
Csak egy pillanat!
Gyere, menjünk!
Gyerünk!
Te is, Takiko.
- Nehogy elcsússz! - Vigyázz!
Nem vagy jól, ugye?
- Jól vagyok. - Akkor mi történt?
Valaki meglökött.
Hide.
Mindjárt megyek.
Tessék.
Ígéred, hogy hűséges leszel hozzá, jóban, rosszban,
gazdagságban, szegénységben,
betegségben és egészségben,
míg a halál el nem választ?
Ígérem.
Takezawa Takiko.
Azért jöttetek ma ide, hogy egyesüljetek a házasság szentségében.
Elfogadod ezt a férfit hites férjedül?
Ígéred, hogy hűséges leszel hozzá,
jóban, rosszban,
gazdagságban, szegénységben, betegségben és egészségben,
míg a halál el nem választ?
Ígérem.
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese