ASURA
Pappa, flyttebilen er her!
Kommer!
- Pappa, du trenger ikke. - Hva?
- Mr. Katsumata har ikke så mye greier. - Å?
- Takiko. - Ja?
Hva med tipsen?
Burde vi gi ham litt?
Man kan ikke bare la være.
Mr. Katsumata.
- Hva? - Pappa vil tipse.
Tipse?
Ja, riktig.
Jeg har ikke mindre.
Ikke jeg heller.
Jeg ordner det.
Takk for hjelpen. Her er litt ekstra.
- Manglet konvolutt. - Det går bra.
Mange takk.
- Beklager. - Det går bra.
- Pappa! - Hva?
Jeg har ennå ikke bestemt meg for noe.
Mr. Katsumata er ikke familie ennå. Når det gjelder penger, bør du...
Jeg vet det.
Hun er så lite fleksibel.
- Hvor skal du, pappa? - Kjøpe tobakk.
Hei, ikke dra ting! Du skraper opp gulvet!
Å nei!
Hva?
Oi.
Slapp av.
Det var ikke deg. Det er en gammel ripe.
Puh. Nå ble jeg skremt.
Det var nok Sakiko.
Du vet vel at vi delte rom?
Alt vi gjorde var å krangle.
Skjønner.
Dine eldre søstre også?
Antagelig.
Med ansikter som deres?
Det ligger nok i genene våre.
Nå husker jeg. Der borte.
Det var nok Tsunako.
Jøss.
Jeg har aldri hørt om noen som har så høydeskrekk
at de ikke engang kan stå på en skammel.
Jeg er ikke redd i andre etasje.
Det er mye høyere enn dette.
Ja, men den har rekkverk.
Det er vel ingen skamler med rekkverk.
Når du ler, får alle musklene dine
krusninger.
Det er som en tsunami.
Spesielt
her borte.
Oi!
Hva gjør du?
Takiko!
Kutt ut! Pappa kommer snart hjem.
- Det går bra. - Det går ikke bra!
Jeg liker ikke dette!
- Det går bra. - Tenker du å utnytte situasjonen?
- Slipp meg! - Au!
Mr. Katsumata!
Den sved.
Er du...
Hallo! Kiku Sushi-bestillingen er her!
Jeg har aldri bestilt Kiku Sushi.
Kiku Sushi! Maten er levert!
Du må ha feil adresse!
Hei. Deluxe-tallerken til fem.
Nei, det er ikke vårt.
Ja, men det er allerede betalt.
Bestilte faren min det?
Nei, det var en kvinne.
- En kvinne? - Ja.
Oi, vi kom hit samtidig.
Takk for leveransen.
Hva? Var det deg?
Jeg vet du elsker tunfisk, så jeg bestilte seks.
Du kan ikke bare... Hvor skal du?
- Sett fra deg skoene. - Unnskyld.
Jeg kan ta den.
Takk!
Jeg må vel hilse på mamma først.
- Ber du med kåpen på? - Det er kaldt her!
Og jeg vil at hun skal se den.
Mamma visste
at jeg ikke hadde kåpe etter at jeg begynte å date Hide.
Hun sa hun skulle kjøpe en med de hemmelige sparepengene sine,
men så kollapset hun.
Hva er det? Mink?
Amerikansk rødrev.
En rev med en rev, hva?
Hvor er Mr. Katsumata?
Hva har skjedd?
- Det var en hammer. - Hva?
Slo du ham?
Vent, går det bra?
Han har det bra.
Hvorfor slo du ham i hodet med en hammer?
Det var meg selv.
Det var høyt oppe, og...
Ja. Den falt.
Uansett, jeg fant en bra mulighet til deg.
I redaksjonen til dette bladet. Vi har jobbet med dem.
Månedslønnen deres er veldig bra.
Vent nå litt.
Har du bedt henne om det?
Nei, jeg snakket bare med Mr. Satomi...
Takao ba meg finne et bra sted hvor svogeren vår kan jobbe.
Velg ordene dine mer nøye.
Hva?
Å... "svogeren vår"?
Jeg mente generelt.
Så for deg er han ikke annerledes enn en vanlig fisk- eller sushiselger?
Takiko, du er så...
Sakiko!
En manns yrke handler om mer enn penger.
Heller detektiv enn å jobbe for et boksemagasin?
Kan du dekke bordet, svoger?
Ja, klart.
Hvor er pappa?
Han dro for å kjøpe tobakk.
La oss spise før tunfisken endrer farge.
- Jeg står over. - Nå er du sjalu igjen.
Jeg, sjalu?
På hva da?
Jeg er den som har en stabil jobb og sparepenger.
Jaså, jobb og sparepenger? Er det nok til å gjøre en kvinne lykkelig?
Jeg har ingen av delene,
men jeg er evig takknemlig for at jeg ble født som kvinne.
Det er opp til deg, Mr. Katsumata.
Inntil du slår deg til ro, vil hun fortsette å bli hysterisk.
Dra hjem.
Du tåler ikke en spøk.
Dra hjem!
Dette er pappas hus. Du kan ikke kommandere meg.
Du kan ikke si det etter at du tvang ham på oss!
- Skal dette kompensere for det? - Hei!
Inne.
Skal det være sånn, tar jeg den et annet sted.
- Jeg skjønner hvorfor hun ble sint. - Jeg prøvde bare å hjelpe!
Du angriper det helt feil.
Du er ikke klar for det.
Her. Litt lommepenger.
- Seriøst? - Takk!
- Hvor mye ga du dem? - Ikke tenk på det.
- Topp. Det er nok til en Walkman. - Jøss... Hva?
- En Walkman! - Hvor var jeg nå?
Ja. Da kjøper jeg også en.
- Ikke gjør dette hver gang. - Bare i dag.
- Ikke spis all tunfisken. - Hva?
- Gi den tilbake. Pengene også. - Makiko!
Nei! Hei!
Det er en grense, selv for søsken og slektninger.
Hvis du må bruke penger, så sett dem på sparekonto.
Gjør vi det, får han ulykke.
Når du begynner å spare penger,
er det som om du forventer å tape neste tittelfkamp.
Alle i hans bransje tenker sånn.
Spar det til ditt eget hjem.
Takiko er ikke fornøyd.
Jeg kan se det for tiden.
Når jeg passerer en kvinne på gata,
sier jeg til meg selv: "Hun er fornøyd",
eller: "Hun er ikke det".
Hvilken er jeg?
Det vil jeg ikke si.
Jeg har kranglet nok for én dag.
Ikke spis opp all tunfisken! Det er én per person.
Jeg tror sushien roper på meg.
- Hva? - Tunfisken er god.
- Tunfisk? - Blekkspruten er også god.
KOTARO TAKEZAWA
Du kan ikke fortelle ham det! Uansett.
Men det føles galt å holde munn.
SHIZUO KATSUMATA
Jeg vil tilstå det og be om unnskyldning.
Fedre bryr seg ikke om hvordan døtrene møtte kjærestene sine.
Det gnager på samvittigheten min.
Å, er det oden?
Du sover her i natt, ikke sant?
Pappa!
- Som far, hvordan kan du si noe sånt? - Hva?
Seriøst? Du trenger ikke antyde slikt, din tosk.
Tror du at faren din misliker...?
Hva da?
Du vet.
Å bo med en fremmed som meg.
Jeg vet det angår ikke meg,
men burde det ikke vært Tsunako?
Hun er eldst.
Jeg tenkte også det først.
At han misliker det?
Om Tsunako.
Men sønnen hennes kommer hjem fra Sendai.
Jeg skjønner jo
at det ville gjort det vanskelig.
- Denne er klar. - Takk.
- Og denne. - Ja.
Du vil elske dette. Det er min mors spesialitet.
- Sønnen min er her. Ja. - Det ser godt ut.
- Det er godt. - En annen gang. I morgen.
Beklager.
Hvem var det?
Å, en student fra ikebana-klassen min.
Hva? Er det greit å avlyse?
Det går bra!
Selvsagt. Ikke vær dum.
- Hvis du sier så. Ikke sant? - Ja.
Da du ikke kom hjem til nyttår,
visste jeg at skiunnskyldningen var tull.
Hvis du har møtt noen, kunne du ha sagt det tidligere.
- Det er vanskelig å få sagt det i et brev. - Ja.
Og telefon virket heller ikke rett.
- Vi skulle si det til slutt, ikke sant? - Ja.
Frue, jamsen er nydelig.
Å? Synes du?
Jeg skal lære deg å lage dem neste gang.
- Flott, ikke sant? - Ja.
- Så, Kayoko... - Satoko.
Satoko?
- Beklager. - "Sato", som måleenheten.
- Og dyretegnet ditt? - Kamel.
Hei! Hva mener du med "kamel"?
Hun kan gå en hel dag uten vann,
og gå og gå uten å bli sliten.
Jeg går et år over ham.
Å, jeg skjønner.
Har du søsken?
Du vet at Saudi Petroleum...
Hva?
Oljeministeren.
Han med et japansk-klingende navn.
Et japansk-klingende navn?
"Ya" noe...
Yamani?
- Oljeminister Yamani. - Han, ja.
Når jeg hører navnet hans,
ser jeg for meg kanjien for "fjell" og "to".
Jeg kan ikke noe for det.
Siden du jobber på et bibliotek, er alt bokstaver for deg.
Hva er i veien?
Kveles du?
Nudlene...
- Gni ryggen hans! - Hva?
Får du ikke puste?
De satt seg fast i luftrøret. Gni ryggen hans.
- Som dette. - Går det bra?
Det går bra.
Det går fint.
Beklager det.
Du skremte meg.
Jeg trodde du skulle dø!
Hvor skal du?
- Badet? - Ja.
Hvorfor ødelegger jeg alltid viktige øyeblikk?
Dette var ikke et viktig øyeblikk.
Det er jo min første natt her.
Og vi spiser middag med faren din.
Det er vel skjebnen min å ødelegge den første natten.
Det er...
Ikke si det.
Jeg mente ikke...
Går du ut?
Ja.
- Hvor da? - Jeg kom på et ærend.
Hvilket ærend?
Du vet...
Det er sigaretter her.
Nei, det går bra. Dere to kan kose dere.
Pappa, kom igjen.
Jeg liker ikke sånt.
Du trenger ikke være så hensynsfull.
- Det plager meg. - Det er ikke det dette er.
Hva er det da?
Eh...
Det går bra. Jeg drar.
- Hva? - Jeg finner et annet sted å bo.
Mr. Katsumata.
La oss slippe enda en flyttedag.
Greit?
Gå inn nå.
Badevannet var nydelig.
Det var ikke for varmt?
Nei, det var fint.
Jeg liker varme bad.
- Akkurat som Masaki. - Ja.
Men ikke misforstå, jeg mener ikke...
Da får du ha god natt.
God natt.
- Føl deg som hjemme. - Takk.
Jøss, hvor lenge var du der inne?
Beklager!
Hva er det?
Vet du, jeg liker ham.
Han er en fin fyr, han der.
Han er oppriktig.
Jeg søker tilflukt i Amida Buddha
Forsiktig!
Herregud.
- Beklager dette. - Hva?
Irriterende, ikke sant?
Det er i hvert fall ikke hver dag.
Det er det eneste mamma ser frem til.
Vær grei mot henne.
Jeg liker at du bryr deg om moren din på den måten.
- Kutt ut. Vi er utendørs. - Det er jo ingen ser på.
Der er han våken.
Han må være sulten.
Skal jeg ordne det?
Nei, du burde heller ta deg av moren din.
Kommer.
Jeg søker tilflukt i Amida Buddha
Hva skal vi be for i dag?
Har du problemer med øynene?
Da er det for sent å be.
Vel, hvis det bare er det.
Be ditt beste, mamma.
Stol på meg!
Jeg søker tilflukt i Amida Buddha
Melk?
Ikke det, nei.
Her.
Hva? Hei!
Det var uventet.
Å, så godt!
Ja! Det smaker godt.
Er dette Mukai-klinikken?
Jeg ringer angående Mr. Satomi. som hadde en full helsesjekk i dag.
Er han ferdig?
Satomi. Takao Satomi.
Ja.
Hva?
Beklager!
Hva var det for noe?
Jeg trodde kanskje jeg hadde feil rom.
Hun får lett panikk.
På bryllupsreisen gikk hun for å ta et bad alene,
og da hun kom tilbake, skiftet jeg.
Hun unnskyldte seg og løp sin vei.
Slutt, ikke fortell slike pinlige historier.
- Takk for at du hjelper ham. - Gleden er på min side.
Så du ble dårlig etterpå? Det er akkurat som i fjor.
Jeg tåler ikke koloskopier.
Beklager bryderiet.
Jeg kom for å levere noen viktige dokumenter.
Takk for hjelpen.
Ble lommetørkleet ditt skittent?
- Slett ikke. - La meg vaske det for deg.
Nei, det går bra.
Jeg gjør det gjerne.
- Vann? - Sigarett?
Vil du ha vann?
Jeg tar en sigarett.
Burde du røyke nå?
Vel, kvalmen er borte.
Jeg ba henne kjøpe meg en pakke.
Røyker du ikke Seven Stars?
Han byttet til Mild Seven for tre måneder siden.
Merket du det ikke?
Jeg røyker ikke.
De ser jo ganske like ut.
- Mr. Kikumura har ringt. - Å?
Det var da overraskende.
Kjøpte han den leiligheten, tro?
Ikke den Kikumura! Han fra Senboku Bank.
Han trenger lånedetaljene.
- Jeg ringer ham i morgen. - Ja visst.
Da må du gjerne dra tilbake på kontoret, så overtar jeg her.
I så fall...
- Pass på deg selv. - Takk.
For et sammentreff.
Jeg tar dette som et varsel.
Ikke at jeg har gjort noe galt,
Jeg kjøpte denne med bonusen min, og da Mr. Satomi så den,
sa han at han ville kjøpe en til sin kone.
Sier du det?
Jeg drar nå.
Au!
Ante ikke at vi hadde matchende antrekk.
Jeg er ikke flink til å velge klær.
Kanskje du kjøpte den til henne også?
I så fall hadde jeg ikke kjøpt det samme til dere begge.
Hun har en kjæreste.
Å? Hvem?
Jeg vet ikke hva han heter eller noe.
Skal jeg hjelpe?
Det går fint.
Jeg ordner det.
Jeg tar den, sir.
Hallo?
Pappa?
Hæ?
Er du ikke pappa?
Hvilket nummer ringte du?
Feil nummer?
Det var et barn.
Et barn?
En gutt.
Skjønner.
Kanskje han ville stikke innom bestemor etter skolen.
Ja, sikkert.
- Mr. Katsumata. - Ja?
Kjenner du ordtaket "Et Nara-sverds glans blekner fort"?
Hva er det?
Jeg tror det er fra Muromachi-tiden.
Det sies at billige sverd av dårlig kvalitet ble masseprodusert nær Nara.
De kalles nå "Nara-mono".
Jeg forstår.
Så det er det et "Nara-sverd" er?
Ja.
Først glinser de sterkt og ser veldig skarpe ut,
men det sies at glansen blekner raskt.
- Er det meg? - Nei, beklager.
Jeg sier ikke dette som kritikk.
Jeg mener bare at du prøver for hardt.
Akkurat.
- Her er ris. - Takk.
Eller prøver du kanskje å kompensere for noe?
Det er ikke noe sånt.
Da tar vi halvparten hver.
Vi deler på matlaging på daglig basis.
Takk for maten.
Mange takk.
Hallo?
Å, er det deg?
Er det deg, pappa?
Her.
Hallo? Å, Takiko.
Fikk du lagd middag?
Jeg er vant til å lage mat.
- Ja. Faren min kan ikke spise... - God natt.
Han spiser ikke poteter.
Å nei... Jeg lagde poteter i kveld.
Kokte poteter med hakket kjøtt.
Det er ok. Det er den ene potetretten han spiser.
Så han spiser den?
Det gjør han.
Nå vil jeg også ha litt.
Jeg lurte på hva dette handlet om. Ett ekteskap er nok for meg.
Hvis du vil leve alene resten av ditt liv, greit.
- Men... - Men hva?
Vil ikke noen gråte for det?
Hvem da, mener du?
Det må da være noen.
For hver som smiler, er det en som gråter.
Sånn er det her i verden.
Si noe, da!
Tar du en drink?
Gjerne det.
Fint at du tilbyr henne en drink, men anbefal også viktigere ting!
Søsteren din håper at du gifter deg igjen.
Jeg har en ny kimono, og må få brukt den.
Veldig god shirataki.
Hun verdsetter høy moral.
Nei, hun bare husker det gamle Reskriptet.
"Vær kjærlig mot dine brødre og søstre.
Som ektemenn og koner er harmoniske."
Husker du alt det?
"Del av din godhet..." Hva kom så?
Nei, før det kommer:
"Utvis beskjedenhet og måtehold."
Hva skal det bety?
Det betyr å være respektfull. Å oppføre seg på en høflig måte.
Sir, hendene mine er fulle.
Takezawa-residensen.
Hvordan går det, pappa?
Det går bra. Hvordan går det, gutten min?
Ikke så bra.
Det er ikke bra. Opp med humøret.
Jeg kan ikke.
Da har vi et problem.
Treffer jeg deg, blir jeg glad.
Det går ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg må legge på. God natt.
Kan jeg ringe igjen?
Ja, vær så god.
Mr. Takezawa.
Ja?
Det er noe jeg må fortelle deg, hvis jeg kan?
Ja, sett i gang.
Hva er det?
Jeg hørte at du roste meg for å være oppriktig.
Sa Takiko det?
Ja.
Men jeg har ikke
vært oppriktig mot deg, sir.
Jeg har skjult noe for deg.
Skjult noe?
Det var jeg
som etterforsket affæren din.
Det var slik Takiko og jeg møttes.
Jeg vet ennå ikke
om vi har tenkt å gifte oss,
men hvis vi gjør det...
Som et tegn på min unnskyldning...
...skal jeg passe godt på henne.
Jeg vil aldri være utro så lenge jeg lever.
Jeg har ikke ledd så godt på lenge.
"Kamelens år" var en fin vri.
Han har aldri vitset sånn før.
Kanskje puklene betyr at hun har barn.
Ja, det kan være.
Jeg tuller.
Hun eier ikke skam.
Selv om de er seriøse,
kunne han ha overnattet alene første gang.
Eller de kunne ha sovet i separate rom.
"Badevannet var nydelig."
Det var noe annet enn du sa her om dagen.
"Jeg kaster alle tingene dine.
Min sønn blir gift, jeg får barnebarn,
vi skal leve et rolig liv fritt for verdslig begjær."
Har du skiftet tro?
Jeg ble opprørt over ingenting.
Hva? Hei.
Ble du svimmel?
Ta det med ro. Sitt her.
Jeg vil kaste denne.
Gjør det.
Da må skjermbrettene byttes.
Jeg ordner det.
Min spesialitet.
Da kjører vi.
TSUNAKO MITAMURAS IKEBANA-SKOLE
Ved å velge hvilke blader du beholder og hvilke som kuttes...
God dag.
- Hallo. - Beklager at jeg er sen.
- Det går bra. - Takk.
Ved å velge hvilke blader du beholder og hvilke som kuttes...
Spre dem ut og arranger dem så det ser naturlig ut.
Å kombinere flere typer av krysantemum kan funke.
Det er bra. Prøv noe dristig.
Sånn, ja.
For pokker!
KNIT KAFFEBAR
Jeg sjekker svarene etterpå.
Her. Ta en titt.
- Da sjekker jeg. - Klart.
Tre, to, én...
Det er galt, pappa!
Hva? Hvordan feil?
Jeg skjønner.
- Det er feil. - Du har rett.
- Det er for vanskelig. - Denne.
Jeg har aldri lært dette.
Du gjør denne sånn.
- Å? - Sånn.
Det er vel det samme?
Nei, det er det ikke!
KOTARO TAKEZAWA SHIZUO KATSUMATA
Kom du kun for å slå inn den spikeren?
Jeg ble ikke ferdig sist gang.
Kan du
få meg til å le?
Si noe morsomt.
Hva? Det er ikke lett på så kort varsel.
Kan du...
...få den følelsen du hadde før?
For i dag...
...sier jeg ikke nei.
Disse kakene ser deilige ut.
Vil du ha denne?
Hva var det du ville fortelle meg?
Å, det. Det kan vente til senere.
Vil dere snakke alene?
Nei, Takao. Bli her.
Hva?
Skjønner. Yoko!
Gå ovenpå, takk.
Du skal gifte deg, ikke sant?
Yoko!
Er det sant?
Skal du?
Med Mr. Katsumata?
Jeg visste det. Du virker helt annerledes, tante Takiko.
Du gløder.
En kommende brud kan vel ikke se dyster ut?
Gå ovenpå.
- Nå. - Ovenpå.
Når ting blir ekte, sender dere meg opp.
Hvorfor tror du vi bygde en annenetasje?
Kom igjen!
Ungdommen nå for tiden, altså.
Deres kropper og intuisjon er bedre enn de voksnes.
Dere har hendene fulle.
Hun merker ting som jeg er for stresset til å merke.
Jeg må være på tå hev.
"Rødmen på mine kinn avslører min lengsel," ikke sant?
Det er på tide.
Hun har rett. Du er den peneste av søstrene, Takiko.
Hadde du innsett det tidligere, kunne du...
- Så kunne jeg hva da? - Å...
Kunne jeg ha funnet noen bedre?
- Nei! Men det hadde ikke tatt så lang tid. - Velkommen hjem!
Han har rett. Vet du hvor bekymret jeg var?
- Si at du er hjemme, da. - Ok.
Jeg blir aldri fornærmet av det du sier, Makiko.
- Tanten din er her. Si hei. - Selv om...
Hallo.
Er det det hele?
Du har blitt enda høyere!
Ikke rart. Han spiser fire ganger om dagen.
Når er seremonien?
Må vi ha en?
Selvsagt!
Du bør gjøre det samme som alle andre.
Vi begge hater den slags.
Det handler ikke om preferanse.
Når barna dine blir store, vil du angre.
De ber alltid om å få se bryllupsbilder av foreldrene.
Problemet er gjestelisten.
Foreldre, søsken og...
Jaså, søsken?
Det er én person
som jeg vil ikke invitere.
Hvem da?
Sakiko.
Er du i opprørsalderen?
Jeg vet ikke hva hun sa, men dere er søstre.
Det er ingen grunn til å skryte av hvor mye penger hun har.
Måten hun kjekker seg på...
- Hun mener ikke noe vondt. - Det er hennes hevn.
Som barn ertet jeg henne for at hun ikke var flink på skolen.
Så la henne.
Det er greit. Hun kan si hva hun vil til meg.
Men jeg har vondt
av Mr. Katsumata.
Han har endelig fått selvtillit som mann.
- Hva? - Hva?
Jeg vil ikke dra bort teppet under ham
når han er klar til å gå videre.
Føler han det på samme måte?
- Nei. - Så det er bare din oppfatning?
Det vil skape bitterhet.
Det var det jeg skulle si.
Å ikke bli invitert til søsterens bryllup...
Det er noe Sakiko og Mr. Jinnai aldri vil glemme.
Du lærer visst aldri.
Hva?
Det er Mr. Katsumata som vil bli bitter.
Det ville jeg blitt
hvis jeg oppdaget at kona mi var så bekymret for meg.
Takiko, nå går du over streken!
Du kan ikke fortelle noe sånt til søsteren din.
Alle søstrene dine burde være der.
Om de er rike som Rockefellers eller mordere, spiller ingen rolle.
Jeg er også menneskelig.
Jeg har min bitterhet.
Og kan skrike ut.
Men det er en annen sak.
Jeg er litt redd for å gjøre deg opprørt...
Jeg blir fort het i toppen. Kanskje jeg ikke merker det.
Hei.
Jeg har spart på denne her.
Jøss! Du verden.
Takiko, du vet de kiriko-glassene?
Kan du hente dem for oss?
Hvor er de igjen?
Sånn.
Her inne? Nei.
Hvor?
Her borte, kanskje.
Der er de.
Nå?
Utrolig.
Ja. For en aroma.
- Kan jeg bli med? - Klart.
Vel. Gratulerer.
Tusen takk. Alt er takket være deg, sir.
Hva?
Jeg mente ikke...
Ja, riktig.
Jeg førte vel dere sammen.
Gratulerer igjen.
- Tusen takk. - Takk.
Skål.
- Går det bra? - Det er...
- Den er ganske... - Sterk?
Den har litt av en ettersmak.
- Velsmakende. - Ja.
Den er farlig å drikke bar.
VENTEROM FOR KATSUMATA- OG TAKEZAWA-FAMILIENE
Ser bra ut, Mr. Katsumata.
- Men den er litt stor. - Tsunako!
Den kler deg.
Vet ikke folk at den er leid?
Du bruker dem bare én gang. Selv om du kjøper, er det som å leie.
Riktig. Hold hodet hevet.
Jeg foretrekker avslappede menn.
Slutt! Du forvirrer ham.
- Det er Jinnai! - Hide! Se hitover!
Takk, alle sammen.
Oi! Rolig!
Hei!
Gratulerer med ekteskapet!
Takk, alle sammen!
Se hit!
Et bilde? Greit.
- Opp med oss! - Jøss!
- Si cheese. - Cheese!
Hva gjør du?
Du skulle jo kle deg beskjedent, så du ikke overskygger bruden!
- Dere er ikke stjernene her. - Jeg vet, ok?
Så hvorfor er han kledd sånn?
Jeg la frem en mørk dress til ham.
Men da vi skulle dra, sa han at han ikke kunne gå i svart.
- Han sa at anledningen bør være lysere. - Han skiller seg ut uansett!
Dette er ikke en parade.
Smil til kamera.
Jeg må si noe.
Unnskyld meg, dere.
Dette er et privat arrangement. Kan vi be dere om å dra?
Seremonien begynner snart. Gjør dette senere.
Kom igjen, damer. Kan de ikke få bli? Jeg må respektere fansen min.
Selv om ...
Er det ikke mer festlig slik?
Det hever jo stemningen?
Men...
- Gratulerer. - Takk.
Skal vi ikke skru på mer lys?
Hva?
Dette skjer bare én gang i livet. Det er for mørkt her inne.
Det bør være blendende...
- Hva i... - Går det bra?
- Dressen! - Takiko!
Forsiktig! Det er glatt!
Gikk det bra?
- Hei! - Forsiktig.
Dra hjem!
Begge to, dra hjem.
Hvis dere ikke drar,
gjør vi det.
Vent nå, Takiko.
- La oss dra. - Rolig. Vent litt.
Om ti år vil vi sikkert le av dette.
Greit?
Mr. Katsumata, kom og skift med meg. Jeg synes ikke du kler den der.
Men hva med deg?
Jeg låner en fra lokalet her.
Mr. Katsumata, Ms. Takezawa. Vi er klare for dere.
Kommer!
Et øyeblikk, bare.
Da går vi. Kom igjen.
Kom igjen.
Du også, Takiko.
- Ikke gli. - Pass hvor du går.
Du er ikke frisk, er du vel?
- Det går bra. - Så hva skjedde?
Noen dyttet meg.
Hide.
Jeg kommer straks.
Vær så god.
Vil du elske og ære henne
og bli trofast hos henne
i gode og onde dager
inntil døden skiller dere?
Ja.
Takiko Takezawa.
Dere er kommet hit i dag for å inngå ekteskap.
Vil du ha denne mannen, som står ved din side, til din ektefelle?
Vil du elske og ære ham
og bli trofast hos ham,
i gode og onde dager,
inntil døden skiller dere?
Ja.
Tekst: Geir Amundsen