ASURA
- A venit camionul de mutări, tată! - Vin acum!
Nu e nevoie, tată.
Dl Katsumata nu are multe lucruri.
- Takiko. - Da?
Și bacșișul?
Trebuie să-i dăm?
Nu poți să nu-i dai.
Dle Katsumata, tata spune să dai bacșiș.
Bacșiș?
Așa e.
Nu am bancnote mici.
Nici eu.
Rezolv eu.
Mulțumim pentru ajutor. Poftim ceva în plus.
- Scuze că nu am plic. - Nu e nimic.
Mulțumesc.
- Scuze, dle. - E în regulă.
- Tată! - Ce?
Să știi că încă nu m-am hotărât.
Dl Katsumata încă nu e rudă. În privința banilor, ar trebui să...
Știu.
E atât de rigidă.
- Tată, unde te duci? - După țigări.
Nu trage pe jos, că zgârii podeaua.
Nu!
Nu-ți face griji.
N-ai făcut-o tu. E o zgârietură veche.
Ce m-am speriat!
Probabil a făcut-o Sakiko. Știi că am împărțit camera, nu?
Ne băteam întruna.
Înțeleg.
Și cu surorile mai mari?
Probabil.
Cu fețe ca ale lor?
Probabil e în genele noastre.
Îmi amintesc. Acolo.
Pe aia cred c-a făcut-o Tsunako.
N-am mai auzit de frică de înălțimi
care să te împiedice să urci pe taburet.
N-am nimic la etajul doi, totuși.
Ăla e și mai sus.
Da, dar are balustrade.
Nu cred că sunt taburete cu balustrade.
Când râzi, toți mușchii tăi
văluresc.
E ca un tsunami.
Mai ales...
aici.
Ce faci?
Takiko!
Termină! Tata ajunge imediat acasă.
- E în regulă. - Ba nu e.
Nu-mi place asta!
- O să fie bine. - Te aștepți să profiți așa?
Dă-mi drumul!
Dle Katsumata!
A durut.
Ești...
Bună! Comanda de sushi Kiku e aici!
N-am comandat sushi Kiku.
Sushi Kiku! A sosit comanda!
Ai greșit adresa!
- Bună! Platou premium pentru cinci. - N-am comandat noi.
Da, dar... ați plătit deja.
Să fi comandat tata?
Nu, a fost o femeie.
- O femeie? - Da.
Am ajuns în același timp.
Mulțumesc pentru livrare.
Ce? Tu ai comandat?
Știu că-ți place tonul gras. Am cerut șase. Poftă bună!
Nu poți... Unde te duci?
- Pune-ți pantofii. - Scuze.
Iau eu asta.
Mulțumesc!
Mai întâi s-o salut pe mama.
- Te rogi cu haina pe tine? - E frig aici!
În plus, vreau s-o vadă.
Mama știa
că n-am avut așa ceva după ce am început să ies cu Hide.
A zis că va cumpăra una din economiile ei secrete,
dar apoi a leșinat.
Ce blană e? De nurcă?
Vulpe roșie americană.
O vulpe purtând o vulpe, nu?
Unde e dl Katsumata?
Ce s-a întâmplat?
- Un ciocan. - Ce?
L-ai lovit?
Stai, ești bine?
N-are nimic.
De ce să-l lovești în cap cu ciocanul?
E vina mea.
Era sus și...
Da. A căzut.
Ți-am găsit un post bun.
În redacția acestei reviste. Am lucrat cu ei.
Salariul lunar e foarte bun.
Stai puțin.
Ai rugat-o tu asta?
Nu, am vorbit doar cu dl Satomi...
Takao mi-a cerut să-i găsesc un loc bun fratelui nostru.
Măsoară-ți cuvintele.
Poftim?
Vai, „fratele nostru”?
Ziceam în general.
Deci nu e diferit pentru tine de un vânzător de pește sau sushi?
Takiko, tu chiar...
Sakiko!
Profesia unui om nu se rezumă la bani.
Preferi să fie detectiv decât redactor la o revistă de box?
Poți să pui masa... frate?
Sigur.
Unde e tata?
S-a dus după țigări.
Ar fi bine să mâncăm până nu-și schimbă culoarea tonul.
- Eu nu vreau. - Uite cum ești invidioasă iar.
Eu, invidioasă?
De ce?
Eu am o slujbă stabilă și economii.
O slujbă și economii, nu?
Asta ajunge să facă o femeie fericită?
Eu nu am niciuna,
dar sunt mereu recunoscătoare că m-am născut femeie.
Depinde de tine, dle Katsumata.
Până vei avea o situație stabilă, ea va fi tot isterică.
Du-te acasă.
Nu știi de glumă.
Du-te acasă!
Asta e casa tatei. Nu-mi poți comanda.
Nu poți spune asta după ce ni l-ai pus în brațe!
- Asta ar trebui să fie o compensație? - Hei!
Am salvat mâncarea!
Dacă asta simți, iau tava și plec.
Înțeleg de ce s-a supărat.
Încercam doar să ajut.
Abordarea ta e greșită.
- Nu ești pregătită. - Luați niște bani de buzunar.
- Pe bune? - Mersi!
- Cât le-ai dat? - Nu-ți mai face griji!
Grozav! E suficient pentru un Walkman.
- Un Walkman! - Am întrecut măsura.
Da. Cred că o să cumpăr și eu unul.
N-o poți face mereu.
Doar acum.
Nu mânca tot tonul.
- Dă-mi-o înapoi. Și banii. - Makiko!
Nu!
Există o limită. Chiar și pentru frați și rude.
Dacă te dau banii afară din casă, economisește-i.
Dacă facem asta, o să-i aducă ghinion.
Când începi să economisești,
e ca și cum te-ai aștepta să-ți pierzi titlul de campion.
Toți din domeniul ăsta gândesc așa.
Atunci, fă-o la tine acasă.
Takiko e nesatisfăcută, să știi.
Am început să mă prind.
Când trec pe stradă pe lângă o femeie,
îmi dau seama care e satisfăcută
și care nu este.
Eu cum sunt?
Nu spun.
M-am săturat de certuri pe ziua de azi.
Nu mânca tot tonul! Fiecare are unul.
Cred că mă cheamă sushi-ul.
- Ce? - Tonul e delicios.
Ton?
Și calmarul e bun.
KOTARO TAKEZAWA
Nu-i poți spune asta! Orice ar fi.
Dar nu e bine să păstrăm tăcerea.
SHIZUO KATSUMATA
Mai bine-mi cer scuze și scap de povară.
E bărbat. Nu-i va păsa de cum ne-am cunoscut.
Mă apasă pe conștiință.
Ăla e oden?
Dormi aici la noapte, nu?
Tată!
- Cum poți zice asta ca părinte? - Ce?
Serios? Nu trage concluzii pripite.
Crezi că tatăl tău... e nefericit?
Din ce cauză?
Știi tu.
Că locuiește cu un străin ca mine.
Știu că nu mă privește,
dar n-ar trebui să fie Tsunako?
Ea e cea mai mare.
Asta am crezut și eu la început.
Că e nefericit?
Despre Tsunako.
Dar fiul ei vine acasă de la Sendai.
Presupun
că asta ar complica lucrurile.
- Asta e gata. - Mulțumesc.
- Și asta. - Da.
O să-ți placă. E specialitatea mamei mele.
- Fiul meu e aici. Da. - Arată bine.
- E bună. - Altă dată, atunci. Mâine.
Scuzele mele.
Cine era?
O elevă de la cursul meu de ikebana.
E OK să anulezi?
E în regulă!
Sigur că e. Nu fi prostuț.
- Dacă spui tu. Nu? - Da.
Când n-ai venit acasă de Anul Nou,
am știut că scuza cu schiul e inventată.
Dacă ai pe cineva în viața ta, o puteai spune mai devreme.
- E greu de spus într-o scrisoare. - Da.
Nici la telefon n-a părut corect.
- Voiam s-o facem la un moment dat, nu? - Da.
Doamnă, ignamele sunt delicioase.
Crezi?
Te învăț să le pregătești data viitoare.
- O veste bună, nu? - Da.
- Deci, Kayoko... - Satoko.
Satoko?
- Iartă-mă. - „Sato”, ca unitatea de măsură.
- Și zodia ta? - Cămilă.
Hei! Cum adică „cămilă”?
Rezistă toată ziua fără apă și merge la nesfârșit fără să obosească.
- Sunt cu un an mai mare ca el. - Înțeleg.
Ai frați?
Știi că Saudi Petroleum...
Ce?
Ministrul Petrolului.
Cel cu nume japonez.
Nume japonez?
„Ya” ceva...
Yamani?
- Ministrul petrolului, Yamani. - Da, el.
Când îi aud numele,
îmi imaginez kanji-ul pentru „munte” și „doi”.
Nu mă pot abține.
Cum lucrezi la bibliotecă, toate sunt litere pentru tine.
Ce este?
Te îneci?
Tăiețeii shirataki...
- Freacă-l pe spate! - Ce?
Poți să respiri?
I-au rămas în gât. Freacă-l pe spate.
- Așa. - Ești bine?
- Ești... - Sunt bine.
Sunt bine.
Îmi pare rău.
M-ai speriat!
Am crezut că mori!
Unde te duci?
- La baie? - Da.
De ce stric mereu momentele importante?
Nu era un moment important.
Păi, e prima mea noapte aici, nu?
Și luăm cina cu tatăl tău.
Cred că mi-e predestinat să stric prima noapte.
Asta e...
Nu spune asta.
N-am vrut să...
Pleci de acasă?
Da.
- Unde? - Mi-am amintit ceva.
Ce anume?
Știi tu...
Sunt țigări aici.
Nu, e în regulă. Distracție plăcută!
Haide, tată!
Nu-mi plac chestiile astea.
Când unii vor să-mi facă lipeala.
- Urăsc asta. - Nu e vorba de asta.
Și atunci?
E în regulă. Plec eu.
- Ce? - O să găsesc alt loc unde să stau.
Dle Katsumata.
Hai să nu mutăm iar toate lucrurile. Da?
Intrați în acasă.
Apa de baie a fost minunată.
N-a fost prea caldă?
Nu, a fost bună.
Îmi plac băile fierbinți.
- Exact ca Masaki. - Da.
Dar nu vreau să spun...
- Atunci, noapte bună! - Noapte bună!
Noapte bună!
- Simte-te ca acasă. - Mulțumesc.
Doamne, cât ai stat acolo?
Scuze!
Care e problema?
Îmi place de el, să știi.
E băiat bun, Katsumata ăsta.
N-o să te mintă.
Buddha Amida mi-e refugiu
Ai grijă!
Doamne!
- Îmi pare rău. - Ce?
E enervant, nu?
Păi... măcar nu e în fiecare zi.
E singurul lucru pe care mama îl așteaptă. Înțelege-o.
Îmi place cum îți poartă de grijă mama ta.
Termină. Suntem afară.
Cine se uită?
S-a trezit.
Cred că îi e foame.
Să mă duc eu?
Nu, tu ai grijă de mama ta.
Vin.
Buddha Amida mi-e refugiu
Pentru ce să ne rugăm azi?
Îți slăbește vederea?
- Dacă ar fi așa, ar fi prea târziu. - Asta să fie cel mai rău.
Roagă-te din greu, mamă.
Lasă pe mine!
Buddha Amida mi-e refugiu
Lapte?
Se pare că nu.
Poftim.
Ce-a fost asta?
Nu mă așteptam.
„Are gust bun!”
Da! Chiar are gust bun.
Am sunat la Clinica Mukai?
Sun în legătură cu dl Satomi, care a făcut un control complet azi.
A terminat?
Satomi. Takao Satomi.
Da.
Poftim?
Scuzați-mă!
Ce-a fost aia?
Am crezut că am greșit camera.
Se panichează ușor.
În luna de miere, s-a dus singură la băi,
iar când s-a întors, mă schimbam.
Și-a cerut scuze și a fugit.
Haide! Nu spune asemenea povești.
- Soțul meu îți e dator. - Nu, eu sunt datoare.
Ți-a fost rău după aceea? E ca anul trecut.
Nu reacționez bine la colonoscopie.
Îmi pare rău pentru deranj.
Întâmplător, aveam de adus niște acte urgente.
Mulțumesc pentru asta.
Ți s-a murdărit batista?
- Deloc. - Te rog, lasă-mă s-o spăl.
Nu, n-aș putea.
Nu mă deranjează.
- Apă? - O țigară?
Ai nevoie de apă?
Vreau o țigară.
Poți să fumezi?
Mi-a trecut greața.
Am rugat-o să-mi cumpere un pachet.
Tu nu fumezi SevenStars?
A trecut la Mild Seven acum trei luni.
N-ai observat?
Păi, eu nu sunt fumătoare.
Seamănă destul de mult.
V-a căutat dl Kikumura.
Ce surpriză! Mă întreb dacă a cumpărat apartamentul.
Nu acel Kikumura! Cel de la Banca Senboku.
Cere detaliile împrumutului.
Îl sun mâine.
Prea bine.
Dacă ați terminat cu munca, mă ocup eu mai departe.
În cazul ăsta...
- Aveți grijă. - Mulțumesc.
Ce coincidență!
O iau ca pe un avertisment.
Nu că aș fi greșit cu ceva.
Am cumpărat-o cu bonusul de sfârșit de an și, când a văzut-o dl Satomi,
a zis că vrea să cumpere una pentru soția lui.
Chiar așa?
Eu plec.
Nu știam că purtăm haine identice.
Pur și simplu nu știu să aleg haine.
Poate i-ai cumpărat și ei geaca?
Dacă ar fi așa, nu v-aș fi luat același model.
Are iubit, să știi.
Pe cine?
Nu-i știu numele.
Te ajut?
Nu e nevoie.
Mă descurc.
Răspund eu, domnule.
Alo?
Tati?
Nu ești tati?
Ce număr ai format?
A greșit numărul?
Era un copil.
Un copil?
Un băiat.
Înțeleg.
Poate voia să treacă pe la bunica lui după ore.
Ceva de genul ăsta.
- Dle Katsumata. - Da?
Ai auzit zicala „Strălucirea Sabiei Nara pălește repede”?
Ce înseamnă?
Cred că e din era Muromachi.
Se zice că lângă Nara se produceau în masă săbii ieftine, de proastă calitate.
Acum se numesc „Nara-mono”.
Înțeleg.
Deci asta e o „sabie Nara”?
Da.
La început, strălucesc puternic și sunt aspectuoase,
dar se spune că luciul lor pălește repede.
- Așa sunt eu? - Nu, scuze.
N-o spun în sens critic.
Spun doar că muncești prea mult.
Înțeleg.
- Poftiți orez. - Mulțumesc.
Sau încerci poate să compensezi ceva?
Nimic de genul ăsta.
Hai să facem 50-50.
Facem masa zilnică pe rând.
Mersi pentru masă!
Mulțumesc.
Alo?
Tu ești.
Tu ești, tată?
Poftim!
Alo? Takiko.
Ai reușit să gătești cina?
Sunt obișnuit să gătesc, deci...
- Da. Tata nu poate mânca... - Noapte bună!
- Nu poate să mănânce cartofi. - Nu!
Cartofi am pregătit.
Cartofi fierți cu carne tocată.
E în regulă. E singurul fel de cartofi pe care îl mănâncă.
Îi mănâncă, nu?
Da.
Acum mi-ai făcut poftă și mie.
Mă întrebam despre ce e vorba. O singură căsătorie îmi ajunge.
Dacă vrei să trăiești singură tot restul vieții, bine.
Dar...
Dar ce?
Nu va plânge cineva?
La cine te referi?
Trebuie să fie cineva.
Fiecărui zâmbet îi corespunde o încruntare.
Ăsta e mersul lumii.
Zi ceva!
- Bei ceva cu mine? - Cu plăcere.
E bine să recomanzi băuturi, dar fă și cealaltă recomandare!
Sora ta speră să te recăsătorești.
Am chimono nou și vreau o ocazie să-l port.
Shirataki are gust grozav.
Adoră morala tradițională.
Nu, doar își amintește vechiul edict.
„Fii iubitoare cu frații și surorile tale. Să fie armonie între soți.”
Îți amintești toate astea?
„Extinde-ți bunăvoința...” Ce urma?
Nu, înainte de asta:
„Poartă-te cu modestie și cumpătare.”
Ce înseamnă asta?
Înseamnă să fii respectuos. Să te porți politicos.
Domnule, am mâinile ocupate.
Alo? Reședința Takezawa.
Ce faci, tati?
Bine. Tu ce faci, băiatul meu?
Nu sunt bine.
Asta nu e bine. Înveselește-te!
Nu pot.
Avem o problemă, atunci.
Mă înveselesc dacă te văd.
Asta nu se poate.
De ce?
Trebuie să închid. Noapte bună!
Pot să te mai sun?
Da, sigur.
Dle Takezawa.
Da?
Trebuie să vă spun ceva. Pot?
Sigur. Spune.
Ce e?
Am auzit că m-ați lăudat că nu știu să mint.
- Ți-a zis Takiko? - Da.
Dar v-am...
mințit, domnule.
V-am ascuns ceva.
Ai ascuns ceva?
Eu sunt cel care...
v-a investigat aventura.
Așa am cunoscut-o pe Takiko.
În prezent,
nu știu dacă vrem să ne căsătorim,
dar dacă o facem...
În semn de scuze...
voi...
voi avea grijă de ea.
N-o voi înșela niciodată, cât voi trăi.
N-am mai râs atât de bine de mult timp.
Chestia cu „cămila” a fost drăguță.
N-a mai făcut niciodată asemenea glume.
Poate cocoașele înseamnă că are copii.
Stai, asta s-ar putea să fie.
Glumesc.
N-are pic de rușine.
Chiar dacă au o relație serioasă,
putea rămâne prima noapte singur.
Sau puteau sta în camere separate.
„Apa de baie a fost minunată.”
Ce s-a întâmplat cu discursul pe care mi l-ai ținut?
„Îți arunc toate lucrurile. Fiul meu se va însura, voi avea un nepot
și vom avea o viață liniștită fără dorințe lumești.”
Te-ai răzgândit?
M-am agitat pentru nimic.
Te simți...
Ai amețit?
Ușurel. Stai aici.
Îmi vine să dau cu el.
Fă-o.
E complicat să schimbăm paravanele.
O fac eu pentru tine.
E specialitatea mea.
Îl arunc.
ȘCOALA DE IKEBANA
Alegând ce frunze rămân și pe care le tai...
Bună ziua!
- Bună! - Scuze, am întârziat.
- Nicidecum. - Mulțumesc.
Alegând ce frunze rămân și pe care le tai...
Le deschizi și le aranjezi să pară naturale.
Ar putea merge să combini crizantemele.
E bine. Încearcă ceva îndrăzneț.
Așa.
Fir-ar!
CAFEA KNIT
Îți verific răspunsurile mai târziu.
Poftim. Uită-te!
- Le verific, atunci. - Sigur.
Trei, doi, unu...
E greșit, tati!
Cum adică?
Înțeleg.
- Nu e ăla. - Ai dreptate.
- E greu pentru mine. - Ăsta.
Eu n-am învățat asta.
Ăsta se rezolvă așa.
- Așa. - E același lucru, nu?
Ba nu e!
KOTARO TAKEZAWA SHIZUO KATSUMATA
Ai venit doar să bați cuiul ăla?
N-am apucat să termin data trecută.
Vrei să... mă faci să râd?
Spune ceva amuzant.
E greu așa din scurt.
Poți să...
ai senzația pe care ai avut-o înainte?
Azi, eu...
N-o să spun nu.
Scuze că îți dau doar ce ai adus.
E bine așa?
Ce voiai să-mi spui?
Poate să aștepte.
Să vă las singure?
Nu, Takao. Stai acolo.
Da. Yoko!
Du-te sus, te rog.
Te căsătorești, nu?
Yoko!
E adevărat?
Serios?
Cu dl Katsumata?
Știam eu. Pari complet diferită, mătușă Takiko.
Strălucești.
O viitoare mireasă nu poate fi posomorâtă, nu?
Du-te sus.
- Acum. - Sus.
- Oricând e ceva serios, mă trimiteți sus. - De ce crezi că ne-am făcut etaj?
Du-te!
Copiii din ziua de azi te sperie.
Atât trupurile, cât și intuiția lor, îi depășesc pe adulți.
Sunteți foarte ocupați.
Dacă sunt aiurită și nu observ ceva, ea se prinde imediat.
Nu pot lăsa garda jos.
„Roșul obrazului meu le vorbește tuturor”, nu?
Era și timpul.
Are dreptate. Ai cele mai bune trăsăturile faciale, Takiko.
Dacă observai mai devreme, puteai să...
- Ce puteam? - Păi...
Puteam găsi pe cineva mai bun?
- Nu! Doar că nu-ți lua așa mult. - Bine ai revenit!
Are dreptate. Știi cât m-am îngrijorat?
Măcar zi că ești acasă.
Nimic din ce spui nu mă jignește, Makiko.
- Mătușa ta e aici. Salută. - Chiar și așa...
Bună!
- Așa e? - Se răzvrătește.
Iar ai crescut!
Așa și trebuie. Mănâncă de patru ori pe zi.
Când e ceremonia?
E nevoie de ea?
Desigur.
Trebuie să faci unele lucruri.
- Niciunuia dintre noi nu-i place. - Nu ține de ce vă place.
Când vor crește copiii, o să regreți.
Cer mereu să vadă pozele de la nunta părinților.
Marea problemă e alegerea invitaților.
Părinții, surorile și...
Surorile?
Este o persoană...
pe care nu vreau s-o invit.
Cine?
Sakiko.
Și tu te răzvrătești?
Nu știu ce ți-a spus, dar sunteți surori.
Nu are de ce să se laude cu câți bani are.
Cât se dă de mare...
- N-o face din răutate. - Așa se răzbună ea.
Se răzbună pe cum râdeam de notele ei când eram mici.
N-are decât.
Nu mă deranjează. Îmi poate spune ce vrea.
Dar mă simt prost
față de dl Katsumata.
În sfârșit, a prins încredere ca bărbat.
Ce?
Nu vreau să-i trag covorul de sub picioare când e gata de pasul următor.
Asta simte și el?
- Nu. - O simți doar tu?
Vor fi resentimente.
Mi-ai luat vorba din gură.
A nu fi invitată la nunta surorii ei...
Asta e ceva ce Sakiko și dl Jinnai nu vor ierta niciodată.
Nu înveți niciodată, nu?
Ce?
Dl Katsumata e cel care va avea resentimente.
Eu aș avea dacă aș afla că soția mea a fost așa îngrijorată pentru mine.
Takiko, ai întrecut măsura!
Nu-i poți spune surorii tale așa ceva.
Toate surorile tale trebuie să vină.
Nu contează dacă sunt putred de bogate sau chiar ucigașe.
Și eu sunt om.
Am resentimentele mele.
Mă răstesc și eu.
Dar asta nu e același lucru.
Dacă ea... face ceva care să te supere...
Știi, sunt predispus la bufeuri. Poate nici n-o să observ.
Bună!
Am păstrat asta.
Impresionant!
Takiko, știi paharele de kiriko?
Ni le poți aduce?
Unde erau?
Așa.
Aici? Nu.
Unde?
Poate aici.
Uite-le!
Cum e?
Incredibil.
Da. Ce aromă!
- Pot și eu? - Sigur.
Atunci, felicitări!
Mulțumesc mult. Totul vi se datorează, domnule.
Cum?
Păi, n-am vrut să spun...
Ai dreptate.
Presupun că eu v-am unit cărările.
Felicitări din nou!
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Noroc!
- Ești bine? - E...
- E foarte... - Tare?
Are un gust puternic.
- Gustos. - Așa e.
E greu dacă-l bei sec.
SALĂ DE AȘTEPTARE PENTRU FAMILIILE KATSUMATA ȘI TAKEZAWA
Arăți bine, dle Katsumata.
- Dar e cam mare. - Tsunako!
Îți stă foarte bine.
Nu se vede că e închiriat?
Îl porți o singură dată. E ca de închiriat și dacă-l cumperi.
Are dreptate. Stai drept.
Prefer bărbații cocoșați.
Încetează! O să-l derutezi.
- E Jinnai! - Ascunde-te! Uită-te aici!
Mulțumesc tuturor.
Ai grijă.
Salutare!
Felicitări pentru căsătorie!
Mulțumesc tuturor.
Uită-te încoace!
O poză? Hai s-o facem.
Hopa sus!
Zâmbiți!
Ce faci?
Nu v-am spus să nu vă îmbrăcați mai frumos decât mireasa?
- Nu voi contați aici. - Știu, bine?
Atunci, de ce e îmbrăcat așa?
I-am scos un costum închis la culoare.
Dar, când să plecăm, a zis că nu poate purta negru.
- A zis că e o ocazie luminoasă. - Oricum iese în evidență!
Asta nu e paradă.
Bun, pozați!
O să spun ceva.
Scuzați-mă cu toții.
Acesta e un eveniment privat. Putem să vă rugăm să plecați?
Ceremonia începe curând. Faceți asta mai târziu.
Haideți, doamnelor! Nu pot rămâne? Trebuie să-mi respect fanii.
Chiar și așa...
Nu e mai festiv așa?
- Îmbunătățește starea de spirit, nu? - Dar...
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Putem face lucrurile și mai luminoase? - Ce?
E un eveniment unic în viață. Lumina e prea slabă.
Trebuie să strălucească...
- Ce mama... - Ești bine?
- Costumul! - Takiko!
Atenție! E alunecos!
Ești bine?
Ai grijă.
Pleacă!
Plecați amândoi.
Dacă nu,
plecăm noi.
Stai puțin, Takiko.
- Să mergem. - Stai așa.
Peste zece ani, asta va fi o poveste amuzantă. Da?
Dle Katsumata, schimbă costumul cu al meu. Acela nu ți se potrivește.
Și dumneavoastră?
O să împrumut unul de undeva.
Dle Katsumata, dnă Takezawa. Suntem gata.
Venim!
O secundă, vă rog.
Haideți să mergem!
Haideți!
Și tu, Takiko.
- Să nu aluneci. - Atenție la picioare.
Nu te simți bine, așa-i?
- N-am nimic. - Și ce s-a întâmplat?
M-a împins cineva.
Ascunde-te.
Vin imediat.
Poftim.
Promiți să-i fii credincios la bine și la rău,
în bogăție și în sărăcie,
la boală și la sănătate,
atât cât veți trăi?
Da.
Takiko Takezawa.
Vii aici azi pentru a intra în legământul sfintei căsătorii.
Îl iei pe omul acesta să-ți fie soț?
Promiți să-i fii credincioasă
la bine și la rău,
la bogăție și la sărăcie, la boală și la sănătate,
atât cât veți trăi?
Da.
Subtitrarea: Mircea Pricăjan