- Pappa, flyttbilen är här! - Okej!
- Vi klarar oss, pappa. - Va?
- Herr Katsumata har inte så många saker. - Jaha?
- Takiko? - Ja?
- Hur gör vi med dricks? - Måste vi ge honom det?
Det är inte acceptabelt att låta bli.
- Herr Katsumata. Pappa vill ge dricks. - Dricks? Jaha...
- Jag har inga små sedlar. - Inte jag heller.
Jag tar hand om det.
Tack så mycket. Ta det här för besväret.
- Tyvärr hade jag inget kuvert. - Tack.
- Ursäkta. - Det är ingen fara.
- Pappa? - Vad är det?
Jag har faktiskt inte bestämt mig än.
Herr Katsumata är inte en del av familjen, så när det gäller pengar borde du...
Jag vet.
Hon är så stelbent.
- Vart ska du gå, pappa? - Cigaretter.
Hallå där! Släpa dem inte så där! Du förstör golvet!
Åh, nej.
Va?
Jaha. Det där var inte du. Det är en gammal skråma.
Vilken tur. Jag blev orolig.
Det var säkert Sakiko. Du vet att vi delade rum, va?
- Vi bråkade hela tiden. - Jag förstår.
- Dina storasystrar också? - Ja... Antagligen.
Med ansikten som deras?
Det ligger nog i generna.
Nu minns jag. Där borta.
Det var nog Tsunako.
Oj...
Jag har aldrig hört talas om nån som får svindel av att stå på en pall.
- Jag kan vara på andra våningen. - Det är mycket högre än så här.
Ja, men där finns räcken.
Det finns nog inga pallar med räcken.
När du skrattar böljar alla dina muskler.
Som en tsunami.
Särskilt...
...här.
Va? Vad håller du på med?
Takiko!
Sluta! Min pappa kommer hem snart!
- Det går bra. - Nej. Jag gillar inte det här!
- Det går bra. - Tror du att du kan göra vad som helst?
- Släpp mig! - Aj!
Herr Katsumata?
Det gjorde ont.
Är du...
Hallå? Jag kommer med er sushi!
Jag har inte beställt sushi.
Jag har er sushibeställning!
Vi har inte beställt nån sushi!
- Hej. Sushi för fem. - Vi har inte beställt nån sushi.
Ja, men... Ni har redan betalat.
- Var det min pappa? - Nej, en kvinna.
- En kvinna? - Ja.
Hoppsan, vi kom visst samtidigt. Tack för leveransen.
Va? Var det du?
Jag vet att du älskar toro, så jag beställde sex.
Du kan inte bara... Vart ska du?
- Ta av dig skorna. - Ursäkta...
- Jag tar den. - Tack.
Jag måste hälsa på mamma först.
- Ber du med pälsen på? - Det är kallt här inne.
Och jag vill att hon ska se den.
Mamma visste att jag inte hade nån päls när jag började umgås med Hide.
Hon sa att hon skulle köpa en åt mig, men sen kollapsade hon.
Vad är det? Mink?
Amerikansk rödräv.
En räv åt en räv, va?
Var är herr Katsumata?
Vad hände här?
- Det var en hammare. - Va?
Slog du honom?
- Mår ni bra? - Han mår fint.
Varför slog du honom med en hammare?
- Det var mitt fel. Det var högt upp, och... - Den ramlade ner.
Jag har hittat ett bra jobb åt er.
Den här tidskriften söker en redaktör. Vi har jobbat med dem. De betalar bra.
Vänta lite...
Bad du henne om det?
Nej. Jag pratade med herr Satomi...
Takao bad mig hitta nånstans för vår svåger att stadga sig.
- Se upp med vad du säger. - Va?
Jaha... "Svåger"?
Jag menade inte så.
Du säger väl "svåger" till alla fisk- och sushiförsäljare?
Åh, Takiko...
Sakiko?
Ett jobb handlar om mer än pengar.
Hellre detektiv än jobba på en boxningstidskrift?
Kan du duka... svåger?
Jaha. Visst.
- Var är pappa, förresten? - Han gick för att köpa cigaretter.
Ska vi äta? Tonfisken blir snart dålig.
- Jag är mätt. - Nu är du så där avundsjuk igen.
Är jag avundsjuk? På vad då?
Det är jag som har ett jobb och besparingar.
Jobb och besparingar, va? Räcker det för att göra en kvinna lycklig?
Jag har inget av det, men jag är ständigt tacksam för att jag föddes som kvinna.
Det är ert ansvar, herr Katsumata.
Hon kommer att förbli hysterisk tills ni har stadgat er.
Åk hem.
Du tål inte skämt.
Åk hem.
Det här är pappas hus. Du bestämmer inte över mig.
Säger du, som tvingade honom på oss!
- Ska det här gottgöra det? - Va?
Det gick bra.
Om det är så du känner kan jag gå nån annanstans.
- Jag förstår varför hon blev arg. - Jag ville bara hjälpa till.
Men du väljer fel metoder.
Oj... Du är inte redo för den.
Varsågod. Lite fickpengar.
- På allvar? Tack! - Tack!
- Hur mycket gav du dem? - Oroa dig inte!
- Det här räcker till en Walkman. - Vad då?
- En Walkman! - Nu måste jag börja om.
Jaha. Jag ska nog också köpa en.
- Du kan inte göra så här varje gång. - Bara nu.
- Ät inte bara tonfisk. - Va?
- Ta av pälsen och ge tillbaka pengarna. - Makiko!
Nej! Sluta!
Det finns gränser till och med för släktingar.
Om du har för mycket pengar, sätt in dem på banken.
Om vi gör det ger det honom otur.
Om man börjar spara pengar är det som att tro att man ska förlora.
Alla boxare tänker så.
Då kan du göra så hemma hos dig själv.
Takiko är frustrerad. Jag märker sånt.
När jag ser en kvinna på gatan ser jag genast: "Hon är tillfredsställd."
Eller: "Hon är inte det."
Och vad är jag?
Det säger jag inte. Jag har bråkat tillräckligt idag.
Ät inte all tonfisk! Det ska vara en var.
Jag tror att sushin kallar på mig.
- Va? - Tonfisken är utsökt.
- Tonfisken? - Bläckfisken är också god.
KOTARO TAKEZAWA
- Du kan inte säga det till honom. - Men det känns fel att hålla tyst.
SHIZUO KATSUMATA
Jag ber hellre om ursäkt och får det ur världen.
Han är man. Han struntar i hur vi träffades.
Det tynger mitt samvete.
Är det oden?
Du sover väl här i natt?
- Pappa! Hur kan du säga så, som förälder? - Va?
På allvar? Dra inga förhastade slutsatser.
Tror du att din pappa är... missnöjd?
Med vad då?
Du vet.
Med att bo med en främling som jag.
Jag vet att det inte är min sak...
...men borde det inte vara Tsunako? Hon är ju äldst.
Jag tyckte också så först.
Att din pappa är missnöjd?
Om Tsunako.
Men hennes son kommer hem från Sendai.
Jaha. Ja, då skulle det kanske vara svårt att ta in er pappa också.
- Det är klart. - Tack.
- Och här. - Tack.
Du kommer att älska det här. Det är mammas specialitet.
- Ja, min son är här. - Det ser gott ut.
- Det är gott. - En annan gång. Imorgon.
Jag ber om ursäkt.
Vem var det?
- En elev från min ikebana-klass. - Är det okej att ställa in?
Ja, det är ingen fara. Så klart. Var inte dum.
- Om du säger det så. Eller hur? - Ja.
När du inte kom hem till nyår visste jag att skidresan var en dålig ursäkt.
Du kunde ha sagt att du hade en flickvän.
- Det är svårt att säga det i ett brev. - Ja.
Och det kändes inte rätt att ringa.
- Men vi hade tänkt säga det, eller hur? - Ja.
- Jamsen är utsökt. - Tycker du det?
Jag ska lära dig receptet nästa gång.
- Goda nyheter, va? - Ja.
- Nå, Kayoko... - Satoko.
Satoko?
- Förlåt mig. - "Sato", som måttenheten.
- Vad är ditt stjärntecken? - Kamelen.
- Vad menar du med det? - Hon kan gå en hel dag utan att dricka.
Och hon kan gå hur långt som helst.
- Jag är ett år äldre än han. - Jaha, jag förstår.
Har du syskon?
Saudiarabiens oljeminister...
Va?
Saudiarabiens oljeminister, han vars namn låter japanskt.
Låter namnet japanskt?
Ya-nånting...
Yamani?
- Oljeminister Yamani. - Ja, han.
När jag hör hans namn tänker jag alltid på tecknen för "berg" och "två".
Jag kan inte låta bli.
Du jobbar ju på ett bibliotek, så allt blir tecken för dig.
Vad är det? Har du satt i halsen?
Shirataki-nudlarna...
- Gnid honom på ryggen. - Va?
Kan du inte andas?
Han har fått dem i luftstrupen. Gnid honom på ryggen. Så här.
Mår du bra?
- Mår du... - Jag mår bra.
Jag mår bra. Jag är ledsen för det.
Du skrämde mig. Jag trodde att du skulle dö!
Vart ska du gå?
- Toaletten? - Ja.
Varför måste jag alltid förstöra viktiga ögonblick?
Det var inget viktigt ögonblick.
Nej, men det är ju min första kväll här.
Och vi äter middag med din pappa.
Det är väl mitt öde att förstöra första kvällen
Det är...
Säg inte så.
Jag menade inte...
- Ska du gå ut? - Ja.
- Vart då? - Jag kom ihåg ett ärende.
- Vad då för ärende? - Du vet...
- Du har cigaretter här. - Det går bra. Ha så trevligt, ni två.
Sluta, pappa. Jag tycker inte om sånt här.
När folk vill vara äktenskapsmäklare. Jag hatar det.
- Det handlar inte om det. - Vad är det, då?
Det är ingen fara. Jag flyttar.
- Va? - Jag hittar nån annanstans att bo.
Herr Katsumata?
Vi ska inte ha en flyttdag till. Va?
Gå in nu.
Badvattnet var ljuvligt.
- Var det inte för varmt? - Nej, det var bra.
Jag tycker om varma bad.
- Precis som Masaki. - Ja.
Men jag menar inte...
- Då så... God natt. - God natt.
God natt!
- Känn dig som hemma. - Tack.
- Jösses, hur länge var du där inne? - Förlåt!
Va? Vad är det?
Jag gillar honom faktiskt.
Han är inte dum, den där Katsumata. Han kommer aldrig att ljuga för dig.
Försiktigt!
- Jösses... - Jag ber om ursäkt.
Visst är det irriterande?
Ja, men det är åtminstone inte varje dag.
Det är det enda min mamma ser fram emot. Var lite hygglig mot henne.
Jag gillar att du tycker så mycket om din mamma.
- Sluta. Vi är utomhus. - Det är ingen som tittar.
- Han har vaknat. Han måste vara hungrig. - Ska jag ta det?
Nej, gå och ta hand om din mamma.
Jag kommer.
Vad ska vi be för idag?
- Börjar du få dålig syn? - Då är det för sent att be.
Om det bara är det, så.
- Be ditt bästa, mamma. - Det fixar jag!
Mjölk? Inte det?
- Varsågod. - Va?
Vad är det?
Det var oväntat.
"Det var gott!"
Ja, det är gott.
Är det Mukai-kliniken?
Jag ringer angående herr Satomi, som hade en läkarundersökning idag.
Är han klar än?
Satomi. Takao Satomi.
Ja.
Va?
Ursäkta mig!
Vad var det där?
Jag trodde att det var fel rum.
Hon får lätt panik.
På vår smekmånad gick hon till badhuset ensam.
När hon kom tillbaka bytte jag om, och då sa hon "Ursäkta" och sprang ut.
Vi behöver inte berätta såna historier.
- Min man står i skuld till er. - Nej, det är ingen fara.
Mådde du illa efteråt? Precis som förra året.
Jag mår inte bra av koloskopier.
Jag är ledsen för besväret.
- Jag kom ändå med några viktiga dokument. - Tack för det.
Blev er näsduk smutsig?
- Inte alls. - Ni måste låta mig tvätta den åt er.
- Nej... - Det är verkligen inget problem.
- Vatten? - En cigarett?
Behöver du vatten?
Jag tar en cigarett.
- Får du röka? - Jag mår inte illa längre.
Jag bad henne köpa ett paket.
Röker inte du SevenStars?
- Han bytte till Mild Seven nyligen. - Har du inte märkt det?
Nej, jag röker ju inte själv.
De ser ganska lika ut.
- Herr Kikumura ringde. - Jaså?
Vilken överraskning. Undrar om han köpte lägenheten.
Inte den Kikumura! Han från Senboku-banken.
- Han behöver låneuppgifterna. - Jag ringer honom imorgon.
Så bra.
Om ni är klara med jobbsaker kan jag ta över nu.
I så fall...
- Sköt om er. - Tack.
De är verkligen lika.
Jag tar det här som en varning.
Inte för att jag har gjort nåt fel.
Jag köpte den med min årsbonus,
och när herr Satomi såg den sa han att han ville köpa en åt sin fru.
Jaså?
Jag ska gå.
Aj!
Jag visste inte att vi hade matchande jackor.
Jag är bara dålig på att välja kläder.
Köpte du den åt henne också?
I så fall hade jag inte köpt samma sak till dig.
Hon har faktiskt en pojkvän.
Jaså? Vem då?
Jag vet inte vad han heter.
- Behöver ni hjälp? - Nej, det går bra. Jag klarar mig.
Jag tar det.
Hallå?
Pappa?
Va?
Är det inte pappa?
Vilket nummer ringde du?
Fel nummer?
Det var ett barn.
Ett barn?
En pojke.
Jag förstår.
Han kanske ville gå hem till sin mormor efter skolan eller nåt.
Nåt sånt.
Herr Katsumata? Har ni hört ordspråket "Ett Nara-svärds glans bleknar snart"?
Vad är det?
Det kommer nog från Muromachiperioden.
Man massproducerade tydligen billiga, dåliga svärd nära Nara.
- Nu för tiden kallas de "Nara-mono". - Jag förstår.
- Så det är "Nara-svärd"? - Ja.
Först glänser de och ser väldigt vassa ut, men sen bleknar beläggningen fort.
- Är jag som de? - Nej, förlåt.
Jag menar det inte som kritik.
Jag menar bara att ni jobbar för hårt.
Jag förstår.
- Ris. - Tack.
Eller har ni nåt som ni känner er skyldig för?
Det är inget sånt.
Då delar vi 50-50.
Vi turas om att laga mat varannan dag.
Tack för maten.
Tack.
Hallå?
- Jaha, det är du. - Är det du, pappa?
Varsågod.
Hallå? Jaha, Takiko.
Kunde du laga middag?
Jag brukar laga mat, så...
- Ja, just det. Min pappa kan inte äta... - God natt.
Han äter inte potatis.
Åh, nej. Jag gjorde potatis ikväll.
Kokt potatis med hackat kött.
Jaha, men det går bra. Det är den enda potatisrätt han äter.
Han äter, eller hur?
Ja, det gör han.
Nu vill jag också ha.
Jag undrade vad det här gällde. Ett äktenskap räcker för mig.
Om du vill leva ensam resten av livet, så är det din ensak, men...
Men vad då?
Kommer inte nån att gråta?
Vem i hela världen menar du då?
Det måste ju finnas nån.
För alla som ler finns nån som gråter. Det är så världen ser ut.
Du!
- Vill du ha ett glas? - Ja, gärna.
Bjud henne gärna på nåt att dricka, men kom med det där andra också.
Din syster hoppas verkligen att du ska gifta om dig.
Jag behöver en anledning att ha min nya kimono.
Shirataki-nudlarna är jättegoda.
Hon älskar traditionell moral.
Nej, hon minns bara den gamla kejserliga skolan.
"Var tillgiven dina bröder och systrar."
"Var harmoniska som man och hustru."
Minns du allt det?
"Utvidga din välvilja..." Vad kom sen?
Nej, före det kom: "Var blygsam och måttfull."
Vad kan det betyda?
Att vara respektfull. Att uppföra sig på ett artigt sätt.
Jag är tyvärr upptagen.
Hallå? Herr Takezawa.
- Hur mår du, pappa? - Bara bra. Hur mår du, min gosse?
- Jag mår inte bra. - Det var inte bra. Gaska upp dig.
Det går inte.
- Då har vi problem. - Jag kan gaska upp mig om jag får se dig.
Det går inte.
Varför inte?
Jag måste gå. God natt.
Får jag ringa igen?
Ja, gör det.
- Herr Takezawa? - Ja?
- Jag måste berätta en sak. Går det bra? - Visst. Varsågod.
Vad är det?
Jag hörde att ni sa att jag är en som aldrig skulle ljuga.
- Sa Takiko det? - Ja.
Men jag har ljugit för er.
Jag har dolt nåt från er.
Dolt nåt?
Det var jag som undersökte er affär.
Det var så Takiko och jag träffades.
Just nu vet jag inte om vi tänker gifta oss...
...men om vi gör det...
Som ursäkt...
Jag kommer att ta väl hand om henne. Jag kommer aldrig att vara otrogen.
Jag har inte skrattat så gott på länge.
- "Kamelen" var en fin detalj. - Han har aldrig skämtat så förut.
- Kameler har pucklar. Hon kanske har barn. - Du kan faktiskt ha rätt...
Jag skojar bara.
Hon har ingen skam i kroppen.
Även om det är allvar borde han ha tillbringat första natten ensam.
Eller åtminstone i olika rum.
"Badvattnet var ljuvligt."
Vad hände med det du sa tidigare?
"Jag ska kasta bort alla dina saker."
"Min son gifter sig, jag får barnbarn, och vi lever lugna liv i all enkelhet."
Har du bytt religion?
Jag hetsade upp mig över ingenting.
Va? Är du...?
Blev du yr?
Ta det lugnt. Sätt dig.
Jag vill kasta det här.
Gör det.
- Det är så jobbigt att byta skärmar. - Jag gör det åt dig.
Det är min specialitet.
Då så...
TSUNAKO MITAMURAS IKEBANASKOLA
Man väljer vilka löv man sparar och vilka man tar bort...
- God eftermiddag. Förlåt att jag är sen. - Det är ingen fara.
Tack.
Man väljer vilka löv man sparar och vilka man tar bort...
Sprid ut dem och arrangera dem så naturligt som möjligt.
Olika krysantemumsorter kan fungera.
Det är bra. Prova nåt djärvt.
Så där.
Tusan...
Jag kollar dina svar efteråt.
Så. Ta en titt.
- Jag ska kolla. - Visst.
Tre, två, ett...
Det är fel, pappa!
Fel? Hur då?
Jag förstår.
- Det stämmer inte. - Nej, det är för svårt för mig.
- Jag har aldrig lärt mig sånt här. - Man ska göra så här.
Så där.
Är inte det samma sak?
Nej, det är det inte!
KOTARO TAKEZAWA SHIZUO KATSUMATA
Kom du hit bara för att slå i den spiken?
Jag hann inte bli färdig sist.
Tänker du... få mig att skratta?
Säg nåt roligt.
Va? Det är svårt på beställning.
Kan du...
...få samma känsla som du fick då?
Idag så...
Jag tänker inte säga nej.
Förlåt att jag bjuder på det du tog med.
Blir det bra?
Vad ville du berätta?
Nej, det kan vänta.
- Ska jag lämna er ensamma? - Nej, sitt kvar, Takao.
Va?
Jaha.
Yoko? Gå upp, är du snäll.
Du ska gifta dig, eller hur?
Yoko!
- Är det sant? - På allvar?
Med herr Katsumata?
Jag visste det. Du verkar annorlunda, moster Takiko.
Du strålar.
Om man snart ska bli brud kan man väl inte se dyster ut?
Gå upp nu.
- Nu. - Gå upp nu.
- Jag måste gå upp så fort det blir allvar. - Varför tror du att vi har en övervåning?
Barn är läskiga nu för tiden.
Både deras kroppar och deras intuition växer ifrån oss vuxna.
Ni har också fullt upp.
Om jag är trött och missar nånting, märker hon det direkt.
Jag kan aldrig slappna av.
"Rodnaden på min kind förkunnar allt", va?
Det var på tiden.
Hon har rätt. Du har de vackraste ansiktsdragen av alla, Takiko.
Om du hade kommit på det tidigare kunde du ha...
Kunde jag vad då? Kunde jag ha hittat nån bättre?
- Nej, det hade inte behövt ta så lång tid. - Han har rätt. Vet du hur orolig jag var?
- Säg åtminstone att du är hemma. - Inget du säger kan såra mig, Makiko.
- Din moster är här. Säg hej. - Men trots det...
- Hej. - Han är en rebell.
Du har blivit ännu längre!
Vi får hoppas det, så mycket som han äter.
När blir ceremonin?
Måste vi ha en?
Så klart. Det finns vissa saker som man måste göra.
Ingen av oss gillar dem. Det handlar inte om vad man själv vill.
Annars får du problem när era barn blir stora.
De vill alltid se sina föräldrars bröllopsfoton.
Problemet är vem man ska bjuda.
Föräldrar, syskon...
Syskon, va?
Det finns en...
...som jag inte vill bjuda.
Vem då?
Sakiko.
Är du också en rebell?
Jag vet inte vad hon har sagt, men ni är systrar.
Ja, men hon behöver inte skryta om hur mycket pengar hon har.
Hon visar upp sig...
- Hon menar inget illa. - Det är hennes hämnd.
Hon hämnas för hur jag retade henne för hennes betyg i skolan.
Låt henne göra det, då.
Jag bryr mig inte. Hon får säga vad hon vill om mig.
Men jag tycker synd om herr Katsumata.
Han har äntligen blivit självsäker som man.
Va?
Jag vill inte förstöra för honom när han är redo att ta steget.
Känner han likadant?
- Nej. - Så det är bara du?
- Då kommer ångern att växa. - Precis vad jag skulle säga.
Att inte bli bjuden på sin systers bröllop...
Det är nåt som Sakiko och herr Jinnai aldrig kommer att glömma.
Du lär dig aldrig, va?
Va?
Det är herr Katsumata som kommer att bli sårad.
Det hade jag blivit om jag visste att min fru tänkte så om mig.
Nu går du för långt, Takiko.
Du kan inte säga så till din syster.
Alla dina systrar borde vara med.
De kan vara rika som Rockefeller, eller till och med mördare, strunt samma.
Jag är också bara människa. Jag har mina egna problem.
Jag blir också förbannad.
Men det här är nåt helt annat.
Om hon gör nåt som gör dig upprörd...
Jag rodnar så lätt att jag kanske inte ens märker det.
Hejsan.
Jag har sparat den här.
Oj...
Takiko, skulle du kunna hämta våra kiriko-glas?
Var är de nu igen?
Så, ja.
Här inne? Nej. Var är de?
Kanske här inne. Där är de.
Hur luktar det?
Fantastiskt.
Ja. Vilken doft.
- Får jag slå mig ner? - Så klart.
Då så. Gratulerar.
Tack så mycket. Allt är ju faktiskt tack vare er.
Va?
Nej, jag menade inte...
Det stämmer ju. Det var jag som förde samman er två.
Gratulerar igen.
- Tack så mycket. - Tack.
Skål.
- Mår du bra? - Det är...
- Det är ganska... - Starkt?
Det kommer efter en stund.
- Du har rätt. - Man får passa sig.
VÄNTRUM FÖR FAMILJERNA KATSUMATA OCH TAKEZAWA
Ni ser stilig ut, herr Katsumata.
- Den är lite stor. - Tsunako!
Ni ser väldigt stilig ut.
Märks det inte att den är hyrd?
Man har bara frack en gång i livet. Även om man köper blir det som att hyra.
Han har rätt. Håll huvudet högt.
Jag föredrar män som hukar sig.
Sluta. Du förvirrar honom.
- Titta, det är Jinnai! - Titta hit!
Tack så mycket.
Oj! Försiktigt.
Hej! Gratulerar!
Tack, allihop.
Titta hit!
Ett foto? Javisst.
Upp med dig!
- Säg omelett. - Omelett!
Vad gör du?
Sa vi inte åt dig att inte klä upp dig så att du överglänser bruden?
- Ni är inte stjärnorna här. - Jag vet.
Varför är han klädd så där då?
Jag plockade ut en mörk kostym åt honom, men han sa att han inte kunde ha svart.
- Han sa att det borde vara ljust. - Han syns som det är.
Det är ingen parad.
Okej, posera.
Jag ska gå och säga nåt.
Ursäkta, allihop.
Det här är en privat tillställning. Skulle ni vara så snälla och gå?
Ceremonin börjar snart. Gör det här senare.
Kom igen, mina damer. Kan de inte stanna? Jag måste respektera mina fans.
Men trots allt...
Är det inte festligare så här? Det förhöjer stämningen, eller hur?
- Gratulerar. - Tack.
- Kan vi inte göra det ännu ljusare? - Va?
Man gör det här en gång i livet. Det är för mörkt. Det borde glänsa...
- Vad i... - Gick det bra?
- Fracken? - Takiko!
Se upp! Det är halt!
- Mår du bra? - Försiktigt.
Åk hem!
Åk hem, båda två.
Om ni inte gör det...
...så gör vi det.
Vänta lite, Takiko.
- Kom, då. - Vänta lite.
Om tio år skrattar ni åt det här. Okej?
Byt med mig, herr Katsumata. Jag tror inte att er frack passar er.
- Men ni då? - Jag kan låna en härifrån.
Herr Katsumata och fröken Takezawa, vi är redo.
Vi kommer. Ett ögonblick, bara.
Kom.
Kom nu.
Du också, Takiko.
- Halka inte. - Se upp.
Du mår inte så bra, va?
- Jag mår bra. - Vad hände, då?
Nån knuffade mig.
- Hide... - Jag kommer strax.
Nu, så.
Lovar du att vara henne trogen i nöd och i lust...
...i rikedom och i nöd, i medgång och i motgång,
så länge som ni båda lever?
Ja.
Takiko Takezawa.
Du är här idag för att ingå äktenskap.
Tar du den här mannen som din äkta make?
Lovar du att vara honom trogen i nöd och lust...
...i rikedom och i nöd, i medgång och motgång,
så länge som ni båda lever?
Ja.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu