АСУРА
Тату, речі приїхали.
Добре.
Тату, ми самі.
У Кацумата-сана небагато речей.
Гаразд.
- Такіко. - Га?
Чайові.
А обов'язково?
Ну аякже.
Кацумата-сан.
Дасте чайові?
Чайові?
У мене нема дрібних.
У мене теж.
Добре, я сам.
Дякую за допомогу. Ось вам на чай.
- Вибачте, що без конверта. - Нічого.
Дякую.
- Дякую. - Ага.
- Тату. - Що?
Я ще не визначилась.
Кацумата-сан все ще стороння людина. Тож фінанси мають бути...
Я знаю.
Яка ж вона невгамовна.
- Тату, ти куди? - По цигарки.
А! Не тягніть їх. Подряпаєте підлогу!
Ой.
Не хвилюйтеся.
То не ви. Та подряпина там вже давно.
Хух. Я вже злякався.
То, мабуть, Сакіко.
Ми з нею жили разом.
Сварилися весь час.
А.
А старші сестри?
Думаю, теж.
З такими обличчями?
Це, мабуть, спадкове.
О, дивіться.
Ото Цунако пошкрябала.
Ого.
Вперше чую, щоб люди, які бояться висоти,
не могли встати навіть на стілець.
Я можу стояти на другому поверсі.
Але ж це набагато вище.
Так, але там є перила.
Так, стільців з перилами не роблять.
Коли ви смієтесь, у вас здригаються
м'язи.
Як цунамі.
Особливо
отут.
Що ви робите?
Такіко-сан!
Перестаньте! Тато скоро повернеться.
- Ну і що? - Що значить «ну і що»?
Я не хочу!
- Не бійтеся. - Хочете скористуватися ситуацією?
- Відпустіть! - Ай!
Кацумата-сан!
Ай.
Ви...
Доставка! Дякую за очікування! Це «Кіку-суші»!
Я не замовляла ніякі суші.
«Кіку-суші»! Є хто вдома?
Ви помилилися адресою!
Ось. П'ять преміумпорцій.
Але ми їх не замовляли.
Ну, за них уже заплатили.
- Тато їх замовив? - Га?
Ні, жінка.
- Жінка? - Так.
Схоже, ми приїхали одночасно.
Дякую за доставку.
Га? Сакі-чян їх купила?
Я замовила тобі тунця і морського вугра. Смачного.
Сакіко, куди ти пішла?
- Не кидай взуття. - Перепрошую.
А, давайте.
Дякую.
Спершу привітаюся з мамою.
- Молитимешся в шубі? - Тут холодно.
Плюс я хочу, щоб вона її побачила.
Мама знала,
що, з'їхавшись з Хіде, я ходила в одному пальті.
Вона сказала, що купить мені шубу на свої заощадження,
але не встигла.
Хто це? Норка?
Канадська мармурова лисиця.
Лисиця в лисиці?
А Кацумата-сан де?
Що сталося?
- Молоток упав. - Що?
Ти його вдарила?
Усе нормально?
Так.
Нащо ти його молотком так?
Я сам.
Він був високо...
Так, він упав.
Що ж, я знайшла вам роботу.
В редакції цього журналу. Ми друкувалися в ньому.
У них дуже солідна зарплата.
Стоп.
Кацумата-сан, ви її про це попросили?
Ні. Я лише поговорив з Сатомі-саном...
Такао попросив мене знайти нашому брату роботу.
Стеж за словами.
Що?
А, «брат»?
Я в дружньому значенні.
Тоді чому ти продавця суші не кличеш братом?
Ох, Такі-чян.
Сакіко!
Люди працюють не лише заради грошей.
Тобто краще бути детективом, ніж редактором журналу?
Можете накрити на стіл, брате?
А, зараз.
А де тато?
Пішов по цигарки.
Може, почнемо без нього, поки тунець не зіпсувався?
- Я не голодна. - Знову ти заздриш.
Чому мені заздрити?
Га?
У мене є робота і заощадження.
Робота і заощадження?
Хіба жінці цього достатньо для щастя?
От у мене ні того, ні сього нема,
а я часто думаю: «Як добре, що я народилася жінкою».
Кацумата-сан, усе залежить від вас.
Вона так і буде істерити, поки ви не візьмете все у свої руки.
Піди.
Одразу злиться.
Піди.
Це татів дім. Ти мені не наказ.
Ви скинули його на нас!
Думаєш, суші все загладять?
Боже!
Врятувала.
Як не хочеш, віддам комусь іншому.
Я б теж розлютилась.
Я просто дала пораду.
Ти надто пряма.
Ага. Вона на тебе велика.
Тримайте. На морозиво.
Що?
- Дякую! - Дякую!
Скільки там?
- Яка різниця? - Клас!
- Вистачить на Walkman. - Ого. Га?
- Walkman! - Я збилася.
А. Може, я теж собі куплю.
Ти їх балуєш.
Більше не буду.
Залиш мені тунця.
- Віддай шубу. І гроші теж. - Макіко!
Ні!
Не можна давати дітям стільки грошей.
Якщо тобі нема куди їх дівати, збережи на майбутнє.
Як почну зберігати, він програє.
Розслабиться
і не зможе захистити титул чемпіона.
У цій професії всі так думають.
Тоді сип ними у себе вдома.
Знаєш, Такі-чян давно не вдовольняли.
Я навчилася розуміти.
Коли бачу жінок на вулиці,
кажу собі: «Оця вдоволена,
а ця — ні».
А я вдоволена?
Не скажу.
Не хочу сваритися ще й з тобою.
Годі їсти тунця! Залиш іншим.
Здається, мене кличуть суші.
- Тунець шикарний. - Тунець?
- Так. - Кальмар теж.
КОТАРО ТАКЕЗАВА
Навіть і не думайте йому казати.
Я не люблю таємниці.
ШІЗУО КАЦУМАТА
Я хочу зізнатися і вибачитися.
Татові необов'язково знати, коли і як ми познайомились.
Мене гризе сумління.
О, це оден?
Такіко, ти ж спатимеш у нас?
О, тату!
Якої ти думки про свою доньку?
Що ти кажеш? Отямся.
Думаєте, він злиться?
Через що?
Ну,
через те, що з ним живе чужа людина.
Я знаю, що це не моє діло,
та не логічніше було б, якби з ним жила Цунако-сан?
Вона найстарша.
Я теж про це думала.
Тато не захотів?
Цунако.
ЇЇ син повертається з Сендаю.
А, ясно.
Їй було б важко.
Так.
Готово.
- Дякую. - Ага.
- Ось. - Так.
Тобі сподобається. Це мамина фірмова страва.
- Син приїхав. Так. - Пахне чудово.
- Смакота. - Тоді до завтра.
Вибачте.
Хто дзвонив?
Учень з класу ікебани.
Може, нам піти?
Сидіть.
Усе добре, не хвилюйтесь.
- Тоді посидимо. Так? - Ага.
Коли ти не приїхав на Новий рік,
я зрозуміла, що лижі — то виправдання.
Міг одразу сказати, що в тебе хтось є.
Я не хотів повідомляти таке в листі.
По телефону теж було б не те.
Я все на потім відкладав.
Так.
Мамо, картопля неймовірна.
Що, справді?
Наступного разу навчу, як її готувати.
- Рада? - Так.
- Кайоко-сан... - Сатоко.
Сатоко?
- Вибачте. - Ієрогліф, як в «рі».
- Хто ви за зодіаком? - Верблюд.
Що? Який верблюд?
Вона може цілий день нічого не пити.
І без кінця ходити, не втомлюючись.
Я на рік старша.
А, ясно.
Ви одна в сім'ї?
У Саудівській Аравії є міністр...
Га?
У них є міністр нафти
з японським ім'ям.
Японським ім'ям?
Я... Я...
Ямані?
- Міністр нафти Ямані. - Так, він.
Щоразу як чую його ім'я,
мені бачаться ієрогліфи «яма» і «ні».
Мабуть, я хвора.
Ви працюєте в бібліотеці. У вас усе пов'язано з ієрогліфами.
Що таке?
Подавилися?
Ширатакі...
- Потри йому спину. - Що?
Не можете дихати?
Він подавився локшиною.
Потри.
- Отак. - Ви як?
- Як... - Нормально.
Нормально.
Вибачте.
Ви мене налякали.
Я думала, ви помрете.
Ти куди?
- В туалет? - Так.
Я завжди ганьблюся у найважливіші моменти.
Я б не сказала, що момент був важливий.
Але сьогодні моя перша ніч тут.
І ми вечеряємо з вашим татом.
Мабуть, це моя доля — ганьбитися у першу ніч.
Це...
Що?
А, ні...
Ти йдеш?
Так.
- Куди? - У мене є справа.
Яка справа?
Ну...
Я можу купити цигарки.
Ні, не треба. Відпочивайте.
Тату.
Мені це не подобається.
Ти намагаєшся нас звести.
- Це бісить. - Я йду не тому.
А чому тоді?
Ем...
Добре.
- Я зникну. - Га?
Я зникну з вашого будинку.
Кацумата-сан.
Давайте відпочинемо від переїздів?
Га?
Ідіть.
Водичка чудова.
Не надто гаряча?
Ні, нормальна.
Я люблю гарячі ванни.
- Прямо як Масакі. - Так.
Ми не... Не подумайте.
Що ж, добраніч.
Добраніч.
- Відпочивайте. - Дякую.
Боже, скільки ти там сиділа?
Вибач.
Що таке? Що сталося?
Він мені подобається.
Він хороший, цей Кацумата-кун.
Чесний.
Слава будді Аміда
Ой, обережно!
Боже.
Вибач.
Дратує, так?
Ну, принаймні вони не щодня приходять.
Мамі дуже важливі ці сеанси.
Зрозумій її.
Ти так турбуєшся про свою маму.
Мило.
Перестань, нас побачать.
Тут нікого нема.
О, прокинувся.
Мабуть, зголоднів.
Погодувати?
Ні, краще провідай маму.
Слава будді Аміда
Про що нам помолитися?
У тебе погіршився зір?
Ні, але ж може.
А, налякав мене.
Помолишся про нього?
Обов'язково.
Слава будді Аміда
Молочка?
Не хочеш?
На.
Що ти робиш?
Налякав нас.
«Ням».
Ух ти, і справді «ням».
Клініка «Мукай»?
Я дзвоню щодо Сатомі-сана. У нього сьогодні повне обстеження.
Він його вже пройшов?
Сатомі. Такао Сатомі.
Так.
Що?
Вибачте.
Що це було?
Подумала, що помилилася палатою.
Вона ляклива.
У наш медовий місяць вона пішла сама в лазню,
а коли повернулася, я переодягався.
Вона сказала «вибачте» і втекла.
Ну все, не сором мене.
Дякую, що допомагаєте.
Нема за що.
Отже, тобі стало погано? Як і минулого року.
Я не переношу колоноскопію.
Вибачте, що потривожили.
Я привезла необхідні документи.
Дякую.
Ви що, забруднили хустку?
- Ні. - Давайте я заберу додому і попру.
Не треба.
Мені не важко.
- Цигарку? - Води?
Води?
Цигарку.
А тобі можна курити?
Нудота вже пройшла.
У мене закінчились, вона купила.
А ти не SevenStars куриш?
Він перейшов на Mild Seven три місяці тому.
Ти не помітила?
Ну, я не курю.
Вони дуже схожі.
Кікумура-сан дзвонив.
Оце так сюрприз.
Цікаво, чи купив він ту квартиру.
Не той Кікумура. З банку.
Йому потрібні деталі кредиту.
Передам завтра.
Добре.
Ну, не будемо вас затримувати.
Я далі сама.
Добре.
- Одужуйте. - Ага.
Це ж треба.
Від тебе нічого не приховаєш.
Хоча я нічого й не приховую.
Я купила її на преміальні. Коли Сатомі-сан побачив,
спитав, де можна купити таку дружині.
Он як?
До побачення.
Ай!
Не знала, що у нас однакові куртки.
Я не вмію вибирати одяг. Тому спитав її поради.
Може, її куртку теж ти подарував?
Якби так, я б купив різні.
У неї є хлопець.
Справді? Хто?
Я не знаю його імені.
Допомогти?
Не треба.
Я сам.
Тату, я візьму.
Алло.
Тату.
Га?
Ви не тато.
Ти кому дзвониш?
Помилилися?
Якась дитина.
Дитина?
Хлопчик.
Мабуть, хотів спитати дозволу піти до бабусі після школи.
Найімовірніше.
Кацумата-кун.
Так?
Вам відома приказка: «Блиск нарського меча недовговічний»?
Вперше чую.
Вона виникла в епоху Муромачі.
Тоді біля Нари масово виготовляти дешеві і неякісні мечі.
Зараз їх називають «нарамоно».
Ясно.
А. «Нарський меч»?
Так.
Напочатку вони яскраві й гострі,
але швидко втрачають блиск.
- Це ви про мене? - Ні.
Ні, я не кажу, що ви якийсь не такий.
Просто ви забагато всього робите.
Ясно.
- Рис. - О.
Може, ви намагаєтесь загладити якусь провину?
Що ви, ні.
Давайте зробимо по-чесному.
Один день готуєте ви, інший — я.
Дякую за їжу.
Дякую.
Алло.
А, це ти.
Це ти, тату?
Тримайте.
Алло.
А, Такіко-сан.
Ну що, їжа вдалась?
Я вмію готувати, тож...
- А. Просто тато не їсть... - До завтра.
Він не їсть картоплю.
Ой.
Я зварив картоплю.
З м'ясом.
Тоді не страшно. Таку картоплю він любить.
Він же їсть?
Так.
Тепер і мені захотілося.
Я знаю, до чого ти ведеш. Мені й одного шлюбу вистачило.
Можеш жити все життя сама, якщо хочеш.
Але...
Але що?
Тебе її плач не турбує?
Я не знаю, про кого ти.
А якщо подумаєш?
Хтось сміється, а хтось плаче.
Таке життя.
Гей!
Вип'єш зі мною?
Я не проти.
Молодець, що запропонував випивку, та, може, поговориш з нею?
Твоя сестра хоче, щоб ти знову вийшла заміж.
У мене нове кімоно — я хочу його одягнути.
Ширатакі чудові.
Вона надто правильна.
У неї в голові просто застряг імператорський рескрипт.
«Любіть братів і сестер,
поважайте партнера, цініть друзів».
Ти пам'ятаєш його?
«Робіть добро...» Що там далі?
Ні, перед цим:
«Поводьтеся скромно і святобливо».
Як це — «святобливо»?
Ну, ввічливо. Так, як би ти хотіла, щоб поводилися з тобою.
Тату, у мене руки зайняті.
Алло. Дім Такезава.
Тату, як ти?
Добре. А ти, сонечку?
Не дуже.
Як це? Перестань сумувати.
Не можу.
Що ж з тобою робити?
Я перестану, якщо ти приїдеш.
Не можу.
Чому?
Мені пора. Добраніч.
Можна я потім ще подзвоню?
Так, авжеж.
Такезава-сан.
Так?
Я хочу поговорити. Можна?
Так, заходьте.
Що таке?
Тату, я знаю, що ви назвали мене чесним.
А, Такіко розповіла?
Так.
Але я
збрехав вам.
Я від вас дещо приховав.
Приховали?
Я детектив,
який розслідував ваш роман.
Ось як я познайомився з Такіко-сан.
Я поки
не знаю, чи будемо ми одружуватися,
та якщо будемо,
на знак вибачення...
я...
обіцяю кохати її.
І ніколи не зраджувати.
Давно я так не сміявся.
Про верблюда смішно придумав.
Він раніше був серйознішим.
Може, горби означають, що в неї є діти?
А, найімовірніше.
Я жартую.
Вона безсоромна.
Навіть якщо в них усе серйозно,
першу ніч могли б поспати порізно
чи навіть в окремих кімнатах.
«Водичка чудова».
Як швидко перемінився вітер.
«Твоїх речей тут не буде.
У мене скоро з'явиться онук чи онучка.
Я маю придушити плотські бажання».
Вже забула?
Я погарячкувала.
Га? Що...
Голова крутиться?
Сюди, присядь.
Я хочу їх замінити.
Тоді заміни.
Папір буде важко переклеїти.
Я переклею.
Я в цьому майстер.
Раз, два.
ШКОЛА ІКЕБАНИ ЦУНАКО МІТАМУРИ
Який листок обрізати, а який залишати...
Добрий день.
- Добрий. - Вибачте за запізнення.
- Заходьте. - Дякую.
Що обрізати, а що залишати залежить від...
Розкрийте їх, щоб вони мали більш природний вигляд.
Добре.
Спробуйте поєднати різні хризантеми.
Непогано.
Обріжте трохи по боках.
Так.
КАВ'ЯРНЯ «ВУЗОЛ»
Я потім перевірю.
Усе. Тримай.
Зараз подивлюся.
Три, два, один.
Неправильно, тату!
Га? Як це?
- Бачиш? - Так.
- Це важко. - Дивись.
Нас цього не вчили.
Дивись, як треба.
- А. - Ось.
А це не те саме?
Звісно, ні!
КОТАРО ТАКЕЗАВА ШІЗУО КАЦУМАТА
Ви прийшли забити цвях?
Мене перервали минулого разу.
Можете...
розсмішити мене?
Скажіть щось кумедне.
Важко отак одразу.
Сподіваюся,
ваші почуття ще не пройшли.
Бо сьогодні
я не відпиратимуся.
Дякую за тістечка.
- Вистачить? - Так.
То що ти хотіла сказати?
Ні, пізніше.
Мені залишити вас?
Ні, Такао, не тобі.
Га?
Йоко, іди до себе.
Тітко, ви виходите заміж?
Йоко-чян!
Це правда?
Виходиш?
За Кацумата-сана?
Я одразу зрозуміла.
У вас зовсім інший вигляд.
Ви вся сяєте.
Вона виходить заміж. Не плакати ж їй.
Іди нагору.
- Іди. - Іди.
Як щось серйозне, так одразу нагору.
А ти думаєш, для чого нам другий поверх?
Бігом!
Ну і діти зараз пішли.
Так. І тілом, і інтуїцією переростають дорослих.
Мабуть, вам непросто.
Вона помічає навіть те, на що я б не звернула уваги.
Постійно треба бути насторожі.
Я почуття сховати хтів Та рум'янець видав їх усім
Ти надто довго чекала.
Отож. У тебе дуже правильні риси обличчя.
Якби ж ти раніше це помітила...
- То що? - Вдома?
Ні, я...
Знайшла б когось кращого?
- Ні. Просто була б уже одруженою. - Привіт!
Так. Я б зберегла купу нервів.
- А де «я вдома»? - Нервів?
- Я вдома. - Можеш що хочеш казати, я не злюся.
- Привітайся з тіткою. - Навіть...
Вітаю.
- І все? - Паразит.
Ти що, ще вищим став?
Він чотири рази на день їсть.
Як тут не станеш?
Коли весілля?
А воно потрібне?
Ну авжеж.
Ви маєте слідувати традиції.
Вона нам не подобається.
Річ не в уподобаннях.
Ви потім шкодуватимете, коли виростуть діти.
Вони проситимуть показати весільні фото, а у вас нічого не буде.
Питання в тому, кого запросити.
Батьків, сестер і...
Сестер?
Я...
не хочу її запрошувати.
Кого?
Сакіко.
Ви посварились?
Не знаю, що вона сказала, але ви сестри.
Ну і що? Вона постійно підкреслює, яка вона багата
і яка я бідна.
- Сакі-чян не бажає зла. - Вона мститься.
Мститься за те, що я сміялася з її оцінок в дитинстві.
І нехай.
Мені все одно. Хай каже, що хоче.
Але...
мені шкода Кацумата-сана.
Він тільки став чоловіком.
- Що? - Що?
Я не хочу підривати його рішучість у такий важливий момент.
Кацумата-кун теж проти Сакіко?
- Ні. - Тільки ти?
Вона сильно образиться.
Я те саме хотіла сказати.
Не запросити власну сестру на весілля...
Сакіко і Джиннай-сан ніколи цього не пробачать.
Ти не розумієш.
Га?
Ображеним буде саме Кацумата-кун.
Я б теж був,
якби дізнався, що моя дружина так печеться про мене.
Такіко-сан, це ненормально!
Іти й казати таке сестрі ненормально.
На весіллі мають бути всі.
Багата вона — не багата, вбивця — не вбивця — це неважливо.
Я теж людина.
Я теж заздрю.
І злюся.
Але родичам завжди пробачаю.
Якщо вона вас ранить...
У мене нерви вже відмерли — я нічого не відчую.
Це я.
Я беріг його на особливий випадок.
О, ух ти.
Такіко, у нас були грановані склянки.
Принесеш їх?
Ще б знати, де вони.
О, я приберу.
Тут?
Ні.
Га?
А, тут, мабуть.
Знайшла.
Ну як?
Неймовірно.
Так. Який аромат.
- Можна до вас? - Авжеж.
Що ж, вітаю.
Дуже дякую. Це все завдяки вам, тату.
Що?
А, ні, я не те мав на увазі...
Але це правда.
Вас звів я.
Ще раз вітаю.
- Дякую. - Дякую.
Будьмо.
- Знову? - Що таке?
- Дуже... - Міцне?
Б'є в голову.
- Смачне. - Так, б'є.
Треба закушувати.
ЗАЛА ОЧІКУВАННЯ ДЛЯ РОДИН КАЦУМАТА І ТАКЕЗАВА
Гарний костюм, Кацумата-кун.
- Але трохи великий. - Цунако!
Він вам пасує.
Мабуть, помітно, що він орендований?
Він вам на один раз потрібен. Яка різниця — орендований чи куплений?
Так, тож виправтесь.
А мені подобаються сутулі.
- Годі. - Ти його заплутаєш.
- Це Джиннай! - Хіде, подивіться сюди!
О, дякую.
Обережно.
Привіт!
Вітаю з весіллям!
Дякую всім.
Подивіться сюди!
Фото? Давайте.
- Отак. - Ого!
- Скажіть «сир». - Сир!
Як це розуміти?
Я ж просила одягнутися скромніше, щоб не затьмарювати наречених.
- Сьогодні зірки вони. - Я знаю.
Тоді чому він такий нарядний?
Я приготувала йому темний костюм.
Але перед виходом він заявив, що в чорному йти погано.
- Сказав, що треба щось світліше. - Він виділяється.
Це не парад.
Я їм все скажу.
Перепрошую!
Це закрита подія. Можете, будь ласка, піти?
Церемонія от-от почнеться. Може, пізніше?
Цунако, Макіко, що тут такого? Фанатів треба поважати.
Але ж...
Так веселіше.
Разом веселіше.
Ну...
- Вітаю. - Дякую.
Може, додамо яскравості?
Га?
Таке буває раз у житті. Освітлення надто темне.
Воно має сліпити...
О ні! Костюм!
Такіко!
Обережно, тут слизько!
Усе гаразд?
- Ай! - Обережно.
Підіть!
Ви маєте піти.
Якщо відмовитесь,
то підемо ми.
Не треба, Такіко.
- Ходімо. - Ні, зачекайте.
Через десять років ми жартуватимемо з цього. Так?
Кацумата-кун, візьміть мій костюм. Ваш вам не дуже пасує.
А як же ви?
Я візьму собі напрокат.
Кацумата-сама, Такезава-сама, прошу в залу.
- Зараз. - Зараз.
Хвилинку, будь ласка.
Ходімо, швидше.
Бігом.
Ти теж, Такіко.
- Не послизнися. - Обережно.
Тобі недобре, так?
- Ні, я в нормі. - Тоді що сталося?
Мене штовхнули.
Хіде-чян.
Я дожену.
Отже...
Чи обіцяєш ти бути вірним, кохати і підтримувати її
у багатстві та бідності,
у здоров'ї та хворобі,
доки смерть не розлучить вас?
Так. Обіцяю.
Такіко Такезава.
За мить ви поєднаєтеся у священному шлюбі.
Чи береш ти Шізуо Кацумату за законного чоловіка?
Чи обіцяєш ти бути вірною,
кохати і підтримувати його
у багатстві та бідності, у здоров'ї та хворобі,
доки смерть не розлучить вас?
Так. Обіцяю.
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус