ASURA
On je...
- Neříkej mi, že je... - Podepsal revers.
Revers?
Taky jsem byla překvapená.
Naházela jsem do sebe nudle tak rychle, že jsem z toho dostala škytavku.
Pak sem přijdu a říkám si:„Ale ne, umřel.“
Škytavka přestala.
Nech toho, ještě mu přineseš smůlu.
Prosím tě, nepředstírej, že sis nemyslela to samé.
Ale ne. Škytavka se vrátila zpátky.
Snad mu je doopravdy lépe.
O tom pochybuju.
Trval na tom, že půjde domů.
Takže ho nemocnice musela propustit.
Přece věděli, že přijdeme...
Baf!
To jako vážně?
Tak snadno to nepřestane.
Asi ne.
Jestli podepsal revers,
mohla nám to Sakiko alespoň zavolat.
Byla to přece ona,
kdo nám řekl, ať ho dnes přijdeme navštívit.
To dělá vždycky. Nikdy nemyslí na ostatní.
Některé věci se nezmění.
Neměla jsem plýtvat penězi za tak drahé růže.
A co teprve já? Vanička těchhle jahod stojí 300 jenů.
Utíkám se k buddhovi Amitábhovi.
Ještě tě bolí hlava?
Hide. Co hlava?
Nebolí tě hlava?
Ne.
Mám tvé mámě říct, aby přestali?
Jsem jim vděčný.
Cože?
Že jsem jim vděčný.
To nic, maminka už jde.
No tak, prosím tě. Vždyť už jsem u tebe.
Však já vím.
Počkej chviličku.
Hide, stůj! Počkej.
- Běž mi z cesty. - Polož to!
Jdi mi z cesty!
Nesahej na mě!
- Ať už přestanou. - Hide.
Přestaňte, všichni!
Hide!
Pošli je domů.
Jak to můžeš říct? Všichni jsou...
Jděte domů!
- Vypadněte! - Hide!
Sám jsi mě požádal, abychom se za tebe pomodlili!
- Odejděte! - Moc se omlouvám.
Hide, přestaň!
Řekla jsem dost!
Hide!
Proč to...
Hide!
- Vypadněte! Běžte! - Přestaň!
- Moc mě to mrzí! - Tohle nesmíš!
- Přestaň! - Hide!
- Prosím! - Běžte!
- Odpusťte! - Tak!
Koukejte zmizet!
Au.
Makiko!
Co to...
Za všechno může jeho máma.
Od propuštění je jak na jehlách
a oni tu hulákají jako někde na koncertě.
Kdyby je nevyhnal on, udělala bych to já.
Ale stejně...
Člověk s jeho povoláním v sobě musí mít trochu zuřivosti.
Nejde to dolů.
Dám ti peníze.
Nech to být.
Nebylo by mu líp v nemocnici?
Nedělej si starosti.
S trochou odpočinku na jaře bez problému obhájí titul.
Jak se má Takiko?
- Už se trochu uklidnila? - Uklidnila.
Super. Takže jim to určitě šlape.
Zajímalo by mě, jak vypadá, když se tváří zamilovaně.
Neříkej jí, co se dneska stalo.
Nechci těm našim novomanželům dělat starosti.
Jsem zpátky.
To zvládnu taky.
- Vážně? - Mnohem líp než ty.
Jasně.
Homerun!
Jasný homerun.
Mimo hřiště.
Jsi docela ve formě. Ne?
Kdo ji při tom točil?
Cože? Aha, to jsi ty, mami.
Tak už jsi tady.
Kdo to natáčel? Váš otec?
No já jsem to nebyl.
Kimi z kroužku tenisu.
Tu svojí kameru nosí všude a pořád všechno natáčí.
Jak to šlo? Byla jsi v té nemocnici?
Nevěděla jsem, že se slečnou Akagiovou hrajete tenis.
Říkala jsem ti to.
Ne, neříkala.
- To tedy říkala. - Kdy?
Přece když jsi pletla.
Říkala jsem, ať na mě nemluvíš, když počítám stehy.
Stejně ti nevěřím.
Co na tom záleží? Vždyť neudělala nic špatného.
Teda, ona je úplně jiná liga.
Jako striptérka.
- Co? - Cože?
Žádná striptérka.
Takže ta krátká sukně je součástí povinné výbavy?
Proč bych nemohla hrát tenis s tátovou sekretářkou?
Neřekla jsem, že bys neměla.
- Jen musíš... - Jak to šlo v nemocnici?
Je v pořádku?
Už jsem ho tam nezastihla.
Tak to je dobře.
Ne, není.
Sakiko nám zatajuje pravdu,
donutila ho podepsat revers.
Jakou pravdu? Je Džinnai...
On není normální.
Dokonce po mně...
Co je dnes za den?
Proč se ptáš?
Dnes nemáš ani svátek, ani narozeniny.
Jen co vytáhnu paty z domu...
Vždyť jen olízl pěnu. Viď?
Přesně.
Ty jsi vždycky ten hodný.
Makiko.
Když má člověk tolik sester, jsou problémy nevyhnutelné.
Ale nemůžeš si tu frustraci odnášet domů.
Neměla by sis na nás vylévat vztek.
Opravdu nemám důvod?
- Ha! - Co?
Ale nic.
- Vydržte chvíli. - Jistě.
Copak?
- Nejde to. - Třetí a čtvrtý se zasekávají.
- Ani se nehne. - Já vím.
Proč to nejde? Když zatáhnu takhle...
Vidíš, co to dělá?
Musíte na ně tlačit, dokud neuslyšíte cvaknutí.
Je na to takový grif. Mám...
- Tři, dva... - Tři, dva...
Nechtělo se jim.
Díky.
Ode mě asi pomoc nepotřebují.
V koupelně je volno. Kdo je na řadě?
Já!
Ani náhodou, teď já. Jít po tobě je hnus!
Poslyš.
Jak to vypadá s tím nápadníkem pro Cunako?
Najít ženu pro 50letého muže je hračka.
Ale 50letá žena...
Padesát jí přece ještě nebylo.
Nechce to dolů.
Skvrna?
Jo, od mandarinky.
Ovoce se zbavuje těžko.
To je pravda.
Byl to můj oblíbený kabát.
Zavři to. Vždyť je zima.
Dobře, promiň.
Pořád se schází s tím majitelem restaurace?
Proč bych tě jinak žádala, abys jí někoho našel?
Chceš to mezi nimi utnout?
Necítila by se osaměle, kdyby to měla celý život držet v tajnosti?
Bylo by lepší, kdyby věděla, že si ho po pár letech může vzít.
Ale ten muž, se kterým se vídá, je se svou manželkou už 20 nebo 30 let.
Není to jen tak,
aby se rozvedl s manželkou a vzal si někoho jiného.
Nemyslíš?
Pravda, většinou to tak bývá.
Cunako v takovém románku nemůže pokračovat věčně.
Vezmi to do čistírny.
Promiňte!
Vítejte.
Jsem Kacumata. Volali jsme spolu.
Díky, že jste přišel. Vím, že je venku zima.
Pojďte dál.
Promiňte.
Pojďte za mnou.
Chci vyrobit pohlednice k novému roku. Procházela jsem naše kontakty
a našla jsem vaši vizitku.
Ano, už jsem u vás jednou byl.
Na schůzce s panem Satomim.
Aha, vážně?
Máte kancelář v Aojamě, že?
Nevím, jestli bych to nazval kanceláří, ale je to tak.
Mohu se zeptat, jaké případy řešíte nejčastěji?
No,
řekl bych, že polovina případů jsou aféry.
A kromě toho
hledám například ztracené rodiče a podobně.
Víte, já mám také něco, na co byste se mohl podívat.
Chcete si mě najmout?
Ano, to bych ráda.
O co jde?
Sukijaki už jsem dlouho neměla.
- Máš vývrtku? - Jasně.
Já to pořád nechápu.
Proč tají, že se Džinnai necítí dobře?
Nejsme sestry?
Právě protože jsme sestry.
Jako muži bychom to braly jinak.
Ale my jsme ženy.
To máš asi pravdu.
Rozhodně netouží po tom, abys viděla, že se jí nedaří, Takiko.
Na to vem jed.
Proč já?
Věkově k sobě máme nejblíž, sdílely jsme pokoj.
Pořád jste se předháněly.
Nikdy jsme se nepředháněly.
Ty jsi byla třídní premiantkou, ale nikdy jsi nedostala milostný dopis.
Sakiko na učení neměla hlavu, ale zase za ní pálili kluci.
Dostávala jsem dopisy, jen jsem o tom nemluvila.
Byl to jen příklad.
Mezi námi byla vždycky spíš vyvrženec.
Když Džinnai zabodoval, úplně rozkvetla.
Dvacet let hašteření bylo to tam.
Vystřelila ke hvězdám a teď se řítí dolů.
Nemůže se vzdát, na to je pozdě.
Obzvlášť, když ty vypadáš tak šťastně.
Bojí se, že uslyší: „Já ti to říkala.“
To bych jí nikdy neřekla.
Nahlas jí to možná nikdo neřekne,
ale čeká, že přesně to by sis myslela.
Lidé bývají cyničtí, když jde do úzkých.
Ty nám k tomu nic neřekneš?
No...
Mluvíte moc rychle.
Než otevřu pusu, řešíte něco jiného.
- Proti vám není šance. - Nemám šanci.
To je to samé!
- Ale zní to směšně. - Je to stejné.
- Jsi moc upjatá. - Dones Cunako pivo.
- Pivo? - Počkej, já chci saké.
Ale já si pivo dám.
Tak prosím.
Fajn, dáme tam trochu tuku.
- Jupí! - Ten zvuk miluju.
- Viď? - Jak to prská.
- Brambory! - Brambory!
Máma je do sukijaki taky dávala.
Tohle mi vážně chybělo.
Doma je nevaříš?
Podle Takaa jsou pak moc sladké.
Můj manžel říkal to samé.
Teď, když zemřel, už je tam dávat můžeš.
Ne před jeho pamětní fotkou.
Neuplynulo už dost času?
- Sójovku, drahý. - Hned.
- „Sójovku, drahý.“ To je roztomilé! - „Sójovku, drahý.“
Život je někdy jako na horské dráze.
Pomalu stoupáš a najednou se s křikem řítíš dolů.
- To platí i o detektivech. - Cunako!
Žádné velké výdaje si nemůžeme dovolit, to je pravda.
Není pak život stabilnější?
Možná, ale trochu peněz navíc by neuškodilo.
Máte možnost si ve vašem oboru přivydělat něco bokem?
Některým lidem riskovat nevadí,
ale to rozhodně není jeho případ.
Jen do toho.
Vypadá to skvěle. Maso mám od toho řezníka.
- Toho na rohu? - Ano.
Nestálo to moc?
- Nejlepší. Z horní police. - Taková hostina!
To je paráda.
Když už jsme u toho...
- To bude stačit. - Co? Už?
- U dobrého masa... - Když jsme u toho!
- Tady. - Syrové chutná lépe.
- Mňam! - Asi si dám taky.
- Oslovila mě klientka. - Je vynikající.
Můžu si vzít?
- Cože? - Co?
- No... - Nepřidáme zeleninu?
Dnes jsem...
To maso je neskutečné.
- Možná si tu rýži nakonec dám. - Chutná skvěle, co?
Tohle je...
- Co? - Aha, to je...
- Ještě trochu. - To jsou peníze.
- Co? - Cože?
- 50 000 jenů? - 50 000 jenů?
Oslovila mě žena, chce vyšetřil manželův poměr.
Tohle je bonus.
Asi z tajných úspor.
Musí být zoufalá, co?
Co je tohle?
- 100 000 jenů? - 100 000 jenů?
Dostal jste dva případy v jeden den?
Vyhrál jste v loterii.
Cože?
- Loterii. - Jo, loterii?
Ta druhá byla taky žena? Manželka?
Ten druhý byl muž.
- Muž? - Muž, jo?
Manžel té první.
- Manžel? - Její manžel?
Přiběhl za mnou, když jsem odcházel.
A pak...
- Aha, tak to bylo. - Snažil se vás zastavit.
- „Jste přece také muž. Smilujte se.“ - „Dělejte, že se to nestalo!“
- Je taky zoufalý. - Ale ona na to určitě přijde.
Žena zaplatila 50 000 a manžel ji přeplatil stovkou.
To je k popukání!
Co budeš dělat? Vezmeš ten případ?
Já...
Ještě si to rozmyslím.
Zatím nevím.
Když se zamyslíte nad rozpočtem domácnosti,
je lepší vrátit těch 50 000.
- Přece si je nenecháš. Že ne, Kacumato? - Ještě pořád mu tak říkáš?
Vrátím je.
Za jakýkoli pokus o podvod by mě okamžitě vyrazili.
Kde asi vzala tolik peněz? Nevíte, čím se ta žena živí?
Je provdaná za toho majitele restaurace Masukawa.
Aha!
Nechodila jsi k nim na částečný úvazek dělat ikebanu?
Ano. Chodívala jsem tam.
Na to byste si tedy měl pořádně posvítit.
Úkolem detektiva je vyšetřovat případy, ne?
Povězte mi, ta žena netuší, s kým ji manžel podvádí?
Zdá se, že tuší.
Měla za to, že se rozešli, ale vypadá to, že se zase scházejí.
Začíná tu být nějaké horko.
Hodně jim dlužíme. Bylo by neslušné to nevyšetřit.
Jo, bylo by to opravdu hrozné!
Akorát to celé povede k hádce.
Nebyla jsi to ty, kdo říkal, že by ten případ měl vzít?
Co je s tebou? Musíš tak kdákat?
Tohle přece není vtipné.
Takiko, chci saké.
Vždyť už ho máš.
Ne, chci, aby bylo horké.
Víš, jak máme tu konvici, co má na sobě symbol štěstí?
Já ji přinesu.
Počkejte, to ne, vždyť nebudete vědět, kde hledat.
To ví jen Takiko.
Nejsem žádný hledací pes.
Prosím tě, obyčejná konvice přece stačí.
Chci konvici pro štěstí!
Je v té skříni! Však víš, kterou myslím. Rychle!
- K sukijaki jde nejlépe horké. - Dobře.
- Mám na něj hroznou chuť. - No jo, pořád.
Co to děláš?
To je...
Řekněte jí, že s milenkou se už rozešli.
- Ale Cunako... - Jsem to já!
Já jsem ta milenka.
A řekněte paní 50 000 jenů,
že se k vám donesly zvěsti o tom, že se jeho bývala milenka bude vdávat.
Zvěsti? To jako fakt?
Co je to s vámi dvěma?
Nepokoušejte ho pořád!
- Nepokoušíme! - Nepokoušíme!
Bude si myslet, že nic nepotřebuju.
Tak si vyber rychle.
- Už je 24. - Santa to musí vědět co nejdřív.
- Přece nechceš, aby musel spěchat. - Tohle, prosím.
Jistě.
- Všechno? - Ano.
- Tak ahoj. - Nashledanou.
Sakiko.
Odpusť nám za ty nepříjemnosti.
„Na zotavení?“
- Sakiko - Koukám, že máš rtěnku, Takiko.
A dokonce parfém.
- Změnila ses. - Sakiko...
Když už jsi v tom, nechceš si rovnou pořídit nové brýle?
Mají takové parádní s růžovými obroučky.
Nepůjdeme ven?
Mám tam dítě, promiň. A taky tchyni.
Všichni čekají na mé staré ubohé já.
Jak vychází pan Kacumata s tátou?
Vychází.
Jo? To jsem ráda.
Sakiko!
- Není to moje věc, ale... - Papa!
Do toho, Hide!
BOXERSKÁ TĚLOCVIČNA TOJO
DŽINNAI
- Výborně, Hide! - Do toho, Džinnai!
Dobrá práce.
- Podepište se mi, prosím! - Hide, podívejte se sem!
Za týden vás čeká zápas, pane Džinnai. Jste připravený?
Zápas? Kdo zápasí?
Aha, já?
S kým, že to zápasím?
Robert. Jo.
Chci se stát mistrem světa.
Robert je odrazový můstek.
Ale Robert se nyní zdá být ve formě.
Poslední čtyři zápasy vyhrál na KO.
- Je rychlý... - Jo, viděl jsem.
Má rychlý úder.
Lekl jsem se, ale pak mi došlo, že si to pouštím zrychleně.
Nejste nervózní?
Nervózní?
Úzkost zvládám...
pomocí tohohle.
Ať se ta fotka povede. Je pro mou další reklamu.
- Díky za váš čas. - Děkujeme.
Děkuju vám všem.
Díky, děcka.
Žádný expresní balíček jsem nečekala.
Vůbec jsem netušila, co v něm je.
Takže už přišel?
Myslela jsem, že je to vtip. Myslíš to vážně?
Naprosto.
Raz...
A teď zase hladce.
Fajn... Promiň.
Musím to dodělat, než zapomenu.
Je pletení důležitější, než hledání mého budoucího manžela?
Zrovna vyplétám vzorec, víš? Raz...
Haló?
Cunako?
Tenis?
Vypadá to jako baseballová uniforma?
Mluví teď takhle všichni středoškoláci?
Proč nemůžeš odpovědět?
Vždyť je to jasný, ne?
S kým?
S Keiko Akagiovou.
Jasně, že s ní ne. Keiko je v práci.
Volno má jen o víkendech.
Odkdy si říkáte křestním jménem?
Vidělas tu fotku?
Dovolila jsem si ji prozkoumat.
Mohu znát tvůj ctěný verdikt?
Působí na mě jako decentní muž.
Jeho životopis zní docela dobře a všechny jeho děti už vylétly z hnízda.
Cítím, že přijde nějaké „ale“.
Pan 100 000 jenů ti snad vyhovuje víc?
- Nebuď směšná. - Ukážu to Keiko.
- Teda slečně Keiko Akagiové. - Počkej.
Vezmi si s sebou kabát!
Měj se!
Nemyslíš, že už je načase?
Masaki se v dubnu vrátí ze Sendai a určitě si s sebou přivede manželku, ne?
Ještě nevím, jestli s nimi budu bydlet.
I kdybys nebydlela,
dokud jsou v Tokiu, budeš ho vídat mnohem častěji.
Sice to neřeknou, ale děti své rodiče pozorně sledují.
A také bych měla brát v potaz city paní 50 000 jenů.
K tomu už nemám co dodat.
Každopádně se s ním alespoň jednou sejdi.
Ano?
Můžeš toho kdykoliv nechat.
Blázne.
Jak to můžeš říct?
Už jen kousek
a všechno bude
na dosah ruky.
Nesnáším déšť.
Bydlíme v nejvyšším patře budovy.
Čím blíž jsme k nebi,
tím hlasitěji kapky bubnují.
Máš pravdu.
KOTARO TAKEZAWA ŠIZUO KACUMATA
Co to?
Ano. Cože?
Ne. Znovu už to nepůjde.
Dohodli jsme se, že to bude jen jednou. Ano.
Prosím?
Ty jsi ale dílo.
Dobře, ale tohle je naposledy. Tak jo. Měj se.
Odkud ses tu vzala?
Tohle jsi nechal venku.
Proč nejdeš předem?
Co kdyby o to zakopl nějaký prodavač?
Mám výborný lososový kaviár od jednoho studenta.
- Je nakládaný. - Skvělé.
- Osuš se. - Děkuju.
- To se podívejme. - Co?
Máš to tu mnohem uklizenější.
Když jsou v domě mladí lidé, i sám dům omládne.
Ty jsi taky omládl, tati.
Prosím tě.
Jakmile člověk nemusí platit jízdné, je konec.
Někteří lidé tvrdí, že tehdy život teprve začíná.
- Dáš si čaj? - Ne, díky.
Určitě?
Ozvala se ti už Makiko?
Kvůli čemu? Sakiko?
Ne, kvůli mně.
Tobě?
Už vím.
Takao se ti snaží najít nového manžela.
Jo.
Proč by ne?
Ani ses nepodíval.
Co člověk pozná z fotky?
Asi máš pravdu.
Co na to říkáš, tati?
Na co?
Přijde mi, že už je na to pozdě.
Kolik že ti je let?
No, lidé teď žijí mnohem déle.
Vzdychat si dalších 30 let o samotě, to by byla nuda, ne?
A ty nebudeš vzdychat?
Muži si nevzdychají.
Tomu tedy říkám spravedlnost.
Tak takhle to bylo s mámou, chápu.
Ano, není to fér.
Muži nežijí tak spravedlivě jako ženy.
Když si to připustíš, uleví se ti.
Slyšíš? Prodavač tofu.
Ano.
Ještě pořád sem chodí?
Jeho děti už to dělat nebudou.
Tohle je moje oblíbená část dne.
Teď?
Přece když se všichni vrací zpátky domů.
Sejdi se s ním a uvidíš.
Máš babu!
Připravit, pozor, teď!
Teda, jsi fakt rychlá.
A Daruma padá.
A teď všichni ! Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Šest, sedm, osm, devět, deset.
Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Šest, sedm, osm, devět, deset.
Co tam tak štracháš?
Nemáme nějaký jogurt nebo pudink?
Vezmu si šunku.
Šunku nech být! Tu máme dneska k večeři.
Vždycky saháš po jídle, když ti nejde učení.
Matika prostě není pro mě.
Můžeš mi trochu pomoct?
Pomoct? Jak?
Tady.
Počkej. Nech to být.
Těma upatlanýma rukama na to nesahej.
Sama jsi mě prosila. Rozmysli si, co chceš.
Raději se vrať k učení.
Kam jdete na tu svatební schůzku?
Proč tě to zajímá? Ty se přece ženit nebudeš.
Běž to zvednout.
Haló?
Jo, je tady.
- Kdo je to? - Táta.
Aha.
Ahoj, to jsem já.
Cože? Nemůžeš dnes večer přijít? Ale...
Zdá se, že zítra proběhne nečekaná revize.
Přes noc zůstaneme v rjokanu.
No, ne všichni.
Díky moc.
Takasawo! Tenhle ne. Až od července.
Ano, přesně ten.
Budeš potřebovat víc oblečení.
Nebudu, je to jen jeden den.
Jaký rjokan?
Ten v Kagurazace. U toho podniku s madžongem. Jmenuje se...
Hej! Který rjokan?
Tokiwa, Jošida nebo tak něco.
- Zítra se vrátím. - Měl jsem si tu šunku vzít.
Haló?
Ta dnešní schůzka...
Mami.
RJOKAN JOŠIDA
Joko! Co tady děláš?
Vyděsila jsi mě. Teď je ta košile celá špinavá.
Máš tu svatební schůzku, ne? Já mu to odnesu.
No, jestli ti to nevadí.
Tvůj táta bude raději.
V tom případě nech špehování na mně.
Špehování?
Uvidíme se pak.
- Promiňte, jdu pozdě. - Díky.
Probereme všechny najednou?
To bude nejrychlejší.
Dobře. Začněte.
Můžeme pak zajít na madžong?
To si nechte k jiné příležitosti.
Teď se musíme soustředit na tohle.
- Tohle nejsou osobní výdaje. Proč... - Joko!
Joko?
Co tu děláš? Proč jsi přišla?
Máma říkala...
Řekla, ať ti přinesu košili.
Bych byl jediný, kdo se převlékne.
Ale o to tu přece nejde, že ne?
Tomu já říkám láska.
Právě naopak. Podezřívá mě.
Dnes večeři ani kino nečekej.
Však já vím.
Nevím, co přesně děláte, ale ať to jde.
Díky.
Myslím, že mě taky podezřívá.
Takže mě nevezmete?
Ale já s vámi už počítal.
Fajn. Najdu si brigádu někde jinde.
Jo.
Stůjte!
Chceš brigádu?
Co?
1000 jenů za deset vteřin.
Tady Masukawová.
Je doma pan Masukawa?
Ano, ale mohu se zeptat, kdo volá?
Redaktor časopisu Play Golf.
Tak z Play Golfu. Vydržte, prosím.
Taková ramena a paže vás dovedou ke hvězdám.
- Díky. - Očekávám velké věci.
Pořádně mu nandejte.
Děkujeme za podporu.
Přišla tvoje máma.
Tvoje máma.
Utáhněte to.
- Dobrý večer. - Dobrý.
- Od mistrovství ho dělí dvě vítězství. - Držte mu palce.
- Kdo to byl? - Hideův sponzor.
Jeho sponzor?
Do ringu nyní přichází japonský šampion pérové váhy,
Hidemicu Džinnai!
Jdeme na to! Světový titul je na dosah!
- Do toho, Džinnai! - Ty ho zválcuješ!
DŽINNAI
- Máš na to! - Do toho!
Dej mu, Hide!
Tohle je desetikolový zápas pérové váhy. Dodržujte pravidla komise a bojujte čistě.
Dotkněte se rukavicemi.
To je ono. Pořádně se rozehřej.
Jdeme na to.
Rána za ránu! Vydrž. Máš nakročeno na mistra světa!
Jdeme na to.
Boj!
O co jde? Chtěla sis se mnou o něčem promluvit?
Promluvit?
Jo.
O golfu nebo něčem takovém?
Přesně tak.
Nemáš někde takovou tu věc?
Počkej, podívám se po ní.
Hned!
Otevři!
Jak jsi mohla jen tak vstát a vypařit se?
Víš, jak jsem se pak cítila?
Okamžitě otevři!
Jsi tak bezohledná.
- Jestli jsi nechtěla, tak... - Myslela jsem, že chci.
Tak co se stalo?
Rozmyslela jsem si to.
Nejsi už dospělá?
Přesně proto jsem změnila názor.
Cunako!
Přestaň mi hulákat u dveří.
Ten chlap...
Co mu mám teď jako říct?
Že miluju někoho jiného.
A nemůžu bez něj být.
Řekni mu pravdu. Nemusíš před ním nic tajit.
Cunako...
Nemáš v sobě ani kouska studu?
Nestydím se.
Nestydím.
A co ty?
Já?
Není horší na mě takhle vyjíždět, jen proto, že má Takao aféru?
Cunako.
Nemá snad každý jednu nebo dvě věci,
na které není zrovna pyšný?
Zdá se, že i táta se s tou ženou začal znovu vídat.
To myslíš vážně?
Možná je mu přes 70,
ale pořád je to chlap.
Takže mám dělat, že to nevidím?
Nemůžu to vystát!
Co je s tebou?
Záchod.
Cože?
Při té hře jsem prochladla. Musím čurat.
Na stanici jsou přece záchody.
Cunako!
Dobrý večer.
MISTROVSTVÍ SVĚTA V PÉROVÉ VÁZE VYŘAZOVACÍ ZÁPAS
HIDEMICU DŽINNAI VS. ROBERT ARES JR.
Stop! Dobře, Džine! Stačí!
Stoličku!
Chránítko z pusy.
Takhle to nevyhraješ, Džinnai!
Přesně tak!
Slyšíš mě? Hej! Jakej je tvůj sen?
Být mistrem světa!
Máš přece rodinu, nebo ne? Dotáhnul jsi to až sem!
- Poslední vteřiny. - Dej do toho všechno! Celý svět je tvůj!
Desáté kolo.
- Ručník neházím! - Poslední kolo.
- Jedeme! - Do toho!
Do toho!
Boj!
- Knockdown! - Máš ho! Zůstaň na nohou!
Tři! Čtyři!
Pět! Šest! Sedm!
Osm! Devět! Deset!
Džinnai!
Zkolaboval? Kde?
Po tom zápase. Odvezla ho sanitka.
Cože?
Neměla bys tam jít?
Táta říkal, že tam půjde.
Co se děje?
Už to nesnesu.
Tak se naparovala, že jsem...
Nešlo to zastavit.
„Kéž by se Džinnaiovi stalo něco zlého.“
„Kéž by se jim přestalo dařit.“
„Kéž by si Sakiko namlela.“
Tohle se mi honilo hlavou.
Nikdy by mě nenapadlo, že se to stane.
Nestalo se to kvůli tobě.
Ale myslela jsem...
Tohle nezpůsobily tvé myšlenky!
Mít sestry je tak divné.
Člověk může závidět a žárlit jak chce.
A přesto...
když jsou moje sestry nešťastné...
je to pro mě nesnesitelné.
Myslela jsem, že to zvládneme.
Že zařídím, aby to vyšlo.
Dělala jsem, co jsem mohla...
ale s tím je konec.
Ten náš velký,
obrovský balón, který jsme nafukovali ze všech sil...
teď zničehonic prasknul.
Musíme změřit teplotu.
Překlad titulků: Lucie Strakatá