АСУРА
По...
- Він помер? - Він виписався.
Виписався?
Я теж здивувалась.
Я так поспішала, що запхнулася локшиною, і почала гикати.
Зайшла і кажу: «О ні, він помер. Гик».
І все пройшло.
Не кажи таке, а то наврочиш.
Ти те саме сказала, коли зайшла.
О ні, ще не пройшла.
Цікаво, чи покращало йому.
Сумніваюсь.
Кажуть, він рвався додому.
Лікарям довелося його виписати.
Але ж вони знали, що ми...
Бу!
Ото й все?
Цим її не зупиниш.
Добре.
Якщо він думав виписуватися,
Сакіко могла б нас попередити.
Вона ж сама
нас сюди покликала.
Наша сестра завжди була егоїсткою.
Її вже не зміниш.
Тільки гроші дарма витратила.
Я теж. Ця полуниця коштує 300 єн за штуку.
Слава будді Аміда
Пройшла голова?
Хіде-чян, як голова?
Ще болить?
Ні.
Попросити маму припинити?
Добре.
Га?
Було б добре.
Іду.
Зараз.
Зачекай.
Хіде-чян!
- Дай мені. - Відійди!
- Я сказав, відійди! - Дай...
Не чіпай мене!
- Заткніться! - Хіде-чян!
Заткніться!
Сину!
Прожени їх!
Що ти кажеш? Вони заради тебе...
Геть!
- Хіде! - Котіться!
Ти ж сам попросив помолитися за тебе!
- Геть! - Вибачте!
Хіде, перестань! Хіде!
Зупинися!
Хіде!
Що ти...
Хіде!
- Геть! - Перестань!
- Вибачте! - Не треба!
- Зупинись! - Хіде!
- Молю тебе! - Геть!
- Пробач! - Геть!
Я сказав, геть!
Ай!
Макіко.
Усе.
Його мама сама винна.
Він і так був злий після виписки,
так вони ще свистопляску влаштували.
Ще трохи, і я б сама на них накинулась.
І все ж...
У його професії, щоб вижити, треба бути жорстоким.
Не вимивається.
Я заплачу.
Пусте.
А не рано він виписався?
Не хвилюйся.
Трохи відпочине і навесні захистить титул.
Як Такі-чян?
Трохи пом'якшала?
Тоді в них усе добре.
Цікаво, яке в неї обличчя, коли вона з Кацумата-саном?
Не розказуй їй, що сталося.
Я не хочу бентежити молодят.
Я вдома.
Я теж вмію грати.
- Справді? - Принаймні краще за тебе.
Хоум-ран!
Це хоум-ран.
М'яч поза кортом.
Ти в хорошій формі... наче.
Хто це знімав?
Га? А, це ти, мамо.
О, ти вдома.
Хто це знімав? Тато?
Звісно, ні.
Це Кімі-чян з тенісного клубу.
Вона всюди носиться зі своєю камерою і все фільмує.
Як справи в лікарні?
Не знала, що ти грала в теніс з Акагі-сан.
Я тобі казала.
Не казала.
- Казала. - Коли?
Коли ти в'язала.
Я просила не чіпати мене, коли я рахую петлі.
І я не пам'ятаю.
Яка різниця? Вона ж не зробила нічого поганого.
Ого, так круто.
Це як стриптиз.
- Що? - Що?
Це не стриптиз.
Обов'язково грати в теніс у такій короткій спідниці?
Чому не можна грати в теніс з татовою секретаркою?
Я не кажу, що не можна.
- Просто... - Як справи в лікарні?
Як він?
Його виписали.
Це ж добре?
Зовсім ні.
Сакіко забрала його додому,
щоб ми його не побачили.
«Щоб не побачили»? Джиннай що...
Він не в собі.
Він навіть кинув...
Сьогодні свято?
Тобто?
У тебе день народження, що ти п'єш пиво?
Як мене нема, то все дозволено?
Він тільки пінку скуштував. Так?
Так.
Вічно ти їм потураєш!
Слухай.
Між чотирма сестрами завжди виникатимуть конфлікти.
Не можна нести цей негатив додому.
Не виливай свій гнів на нас.
А ви його не заслужили?
- Я на хвильку. - Добре.
Допомогти?
- Не хоче. - Мабуть, рейку защемило.
Не піддається.
Та що ж таке? А якщо так...
Може, спробувати підняти?
Надавіть на неї. Вона має клацнути.
Там є хитрість. Хочете...
- Раз, два. - Раз, два.
Туга.
Дякую.
Моя допомога їм не потрібна.
Я покупався. Хто наступний?
Я!
Ні, я перша. Після тебе там...
Ну що,
знайшов Цунако нареченого?
Знайти когось 50-річному чоловіку просто.
А 50-річній жінці...
Цунако за сорок.
Не зникає.
Пляма?
Так, від мандарина.
Фрукти важко вивести.
Це правда.
Мені подобалося це пальто.
Зачини. Холодно.
Ой, вибач.
Вона ж наче зустрічалась з власником ресторану?
Наречений потрібен, щоб розлучити їх.
Розлучити? Ого.
Вона залишиться самою, якщо все життя крутитиме романи.
Я розумію, якби в майбутньому вона могла вийти за нього.
Але він зі своєю дружиною вже 20 чи 30 років у шлюбі.
Не думаю,
що він так просто кине її і одружиться з іншою.
Ти не згоден?
Ну, це і справді малоймовірно.
Цунако треба подумати про майбутнє.
Здай в хімчистку.
Добрий день.
Вітаю.
Я Кацумата. Ви мені дзвонили.
Дякую, що прийшли в таку погоду.
Проходьте.
Ой, вибачте.
Ідіть за мною.
Я переглядала візитівки, щоб підготувати новорічні листівки,
і натрапила на вашу.
Так, я тут уже бував.
Зустрічався з Сатомі-саном.
А, он воно що?
Ваш офіс в Аоямі?
Я б не назвав це офісом, але так.
Що ви зазвичай розслідуєте?
Ну,
здебільшого подружні зради.
А ще
зникнення літніх батьків.
Я б хотіла, щоб ви дещо дізналися.
Ви хочете мене найняти?
Так, якщо ви не проти.
Дізнався що?
Ух ти, давно я не їла сукіякі.
- У тебе є штопор? - А, зараз.
Я не розумію.
Нащо приховувати реальний стан Джинная?
Ми ж сестри.
Саме тому й приховує.
Були б чоловіками, сказала б.
Але ми жінки.
Мабуть, ти права.
Вона не хоче, щоб ти бачила її у скруті.
Точно.
Але чому?
Ми майже однолітки і жили в одній кімнаті.
Ви весь час гризлися.
Неправда.
Ти була відмінницею, але ніколи не отримувала валентинок.
Сакіко була двієчницею, але хлопці носили її на руках.
Я отримувала валентинки, просто вам не казала.
Я образно сказала.
Її завжди вважали безпутною.
А коли Джиннай досяг успіху, вона вся розквітла.
І 20-річні шрами враз загоїлись.
Вона ходила отак... І раптом зазнала краху.
Вона не хоче повертатися назад.
Такіко, головне, що ти щаслива.
Вона боїться твого «а я попереджала».
Я б цього не сказала.
В обличчя, звісно, ні,
але ж вона розуміє, що ти думаєш.
У скрутні часи люди стають вразливими.
Чого ви мовчите?
Ну,
ви так швидко розмовляєте,
що коли я розкриваю рот, ви вже міняєте тему.
- Мені з вами не тягтися. -«Тягатися».
Яка різниця?
- Він мови не знає. - Ми його зрозуміли.
- Ти надто правильна. - Подай Цунако пиво.
- А, пиво? - Я хочу саке.
Я буду пиво.
Тримай.
- Ура. - Ура.
Ура. Зараз покладемо жирок.
Люблю цей звук.
- Так. - Я теж.
- Картопелька! - Картопелька!
Мама завжди клала її у свій сукіякі.
Я так за ним скучила.
А ви її не кладете?
- Такао каже, що вона його солодить. - Точно як мій чоловік.
Його вже нема. Клади, якщо хочеться.
Ні, мені соромно перед його вівтарем.
Може, пора його прибрати?
Бульйончик.
-«Бульйончик». Як мило. -«Бульйончик».
У когось життя — як американські гірки.
Спочатку летиш уверх, а тоді з криком падаєш униз.
- Мабуть, у детективів так само? - Цунако.
Ну, наше життя — це постійна робота і маленька зарплата.
Зате ви маєте стабільність.
Ну, я б радше мала вищі доходи.
Слухайте, а вам ніякі спокусливі пропозиції не надходять?
На відміну від своїх колег,
він надто чесний, щоб їх прийняти.
Вливайте.
Має бути смачно. Я їх у м'ясній лавці купила.
- Тій, що на розі? - Так.
Там же дорого.
- Це найкраща вирізка. З верхньої полиці. - Краса.
Спробуємо.
Щодо цього...
- Достатньо. - Так швидко?
- Хороше м'ясо не треба... - Щодо цього...
- Воно краще, коли недосмажене. - Ясно.
Я теж, мабуть, спробую.
- Я отримав пропозицію. - Смачного.
- Божественно! - Прийняти її?
- Що? - Що?
- Ну... - Може, додати овочів?
Сьогодні...
Смачно, знаю.
Я тепер теж хочу рис.
Подобається?
Ось...
А, це...
- Ще трохи. - Це гроші!
- 50 000? - 50 000?
Жінка просить знайти докази зради чоловіка.
За додаткову плату.
Це її заощадження.
Вона, мабуть, у відчаї.
Ще?
- 100 000? - 100 000?
Дві справи за день?
Ви зірвали жепот.
Що?
- Джекпот. - А, джекпот?
Другий клієнт теж жінка? Одружена?
Ні, чоловік.
- Чоловік? - Чоловік?
Її чоловік.
- Її чоловік? - Серйозно?
Він наздогнав мене.
А тоді...
- Усе ясно. - Зрозуміло.
Він хоче підкупити вас.
-«Ми ж чоловіки. Помилуйте». -«Не розслідуйте нічого».
- Він теж у відчаї. - Але вона все одно дізнається.
Дружина дала 50, а чоловік 100.
Не можу!
Що виберете? Розслідувати?
Ну, я ще не вирішив.
Поки думаю.
Ну, з фінансового погляду
краще віддати 50 000.
- Ви що, візьмете його гроші, Кацумата-сан? - Ти досі кличеш його «сан»?
Я їх поверну.
Один хабар — і мене звільнять.
Цікаво, звідки в неї такі гроші. Чим вона займається?
Вона одружена з власником ресторану «Масукава».
Ви знали, що Цунако створювала для них ікебани?
Так, раніше.
Беріться за справу, не думаючи!
Ви ж детектив, ви маєте допомагати людям.
Чекайте, тобто дружина не знає, хто його коханка?
Начебто ні.
Вона сказала, що вони було розсталися, а тепер знову зійшлися.
Як же тут душно.
Вона знайома Цунако. Було б погано не допомогти.
Так, дуже погано.
Ви зруйнуєте шлюб, якщо полізете.
Що таке, сестро? Хіба ти не співчуваєш своїй знайомій?
Що з тобою? Що це за регіт?
Що смішного, га?
Такіко, саке.
Перед тобою.
Ні, гаряче саке.
У мами був чайник з листям нандіни. Я хочу випити з нього.
Я принесу.
Стійте, Кацумата-сан, ви ж не знаєте, де він.
Хай Такіко сходить.
Я його так одразу не знайду.
Може, зі звичайного чайника вип'єш?
Тільки з того!
Дивися, він у тій шафі! Чуєш? Поквапся!
- До сукіякі треба гаряче саке. - Гаразд.
- Боже, як його хочу. - Несу.
Дякую.
Що ти робиш?
Скажіть їй, що вони з коханкою розійшлися.
- Але Цунако-сан... - Це я.
Я його коханка.
Скажіть мадам «50 000 єн»,
що вона зустріла принца і виходить заміж.
Принца?
- Та що з вами? - Але...
Не дражніть його.
- Ми не дражнимо! - Ми не дражнимо!
Тоді він нічого не подарує.
Я зараз щось напишу.
- А, 24-го. - Санті наперед треба знати.
- Так, щоб все підготувати. - Оцю, будь ласка.
Добре.
- Усе? - Так.
Тоді бувайте.
- До побачення. - До побачення.
Сакі-чян.
Вибач, що завдали клопоту.
«З одужанням»?
- Сакіко... - Такі-чян, ти носиш помаду.
І парфум.
- Ти змінилася. - Сакіко.
Якщо вже не те пішло, чому ти не купиш собі нові окуляри?
З рожевою оправою, якісь яскраві.
Вип'ємо чаю?
Вибач, але мене малюк чекає. І свекруха.
Усі чекають мене прекрасну.
Кацумата-сан ладнає з татом?
Так.
Це добре.
Чекай!
- Може, це не моя справа... - Бувай.
Давай, Хіде!
БОКСЕРСЬКИЙ ЗАЛ «ТОЙО»
ДЖИННАЙ
- Молодець, Хіде! - Браво!
Молодець.
- Автограф! - Подивися сюди!
Джиннай-сан, бій через тиждень. Ви готові?
Бій? Який бій?
А, мій?
А з ким я б'юся?
А, Робом.
Моя мета — стати чемпіоном світу.
Роб — лише сходинка.
Але він зараз на піку сил.
Останні чотири бої він виграв нокаутом.
- Його швидкість... - Я бачив відео.
Він метко б'є.
Я злякався, а тоді зрозумів, що поставив відео на перемотку.
Ви не хвилюєтесь?
Чи хвилююсь я?
Усі хвилювання...
я витираю оцим.
Зніміть великим планом. Це мій новий спонсор.
- Що ж, дякую. - Вам дякую.
Дякую всім.
Давайте. Дякую.
Ти надіслала його експрес-доставкою.
Я не очікувала його.
Отже, він у тебе?
Я думала, ти пожартувала, але ні.
Чого б я жартувала?
Раз...
І пров'язуємо.
Оп. Ой, вибач.
Треба закінчити ряд.
Тобто в'язання важливіше за планування мого майбутнього?
Я в'яжу узорами.
Раз...
Алло?
Алло!
Теніс?
Ну не в бейсбол же в цьому грати.
Усі старшокласники так розмовляють?
Важко сказати «так» чи «ні»?
Хіба це не очевидно?
З ким?
Кейко Акагі-сан.
Я жартую. Кейко працює.
Вона вільна лише у вихідні.
Не називай старших на ім'я.
Ти бачила фото?
Так, я його вивчила.
Поділишся думками?
Дуже пристойний чоловік.
Має хорошу роботу, і діти в нього вже дорослі.
Відчуваю, зараз буде «але».
Що, не можеш забути містера «100 000 єн»?
- Не кажи дурниць. - Покажу Кейко.
- Тобто Акагі-сан. - Зачекай.
Візьми куртку!
Я пішла!
Може, зараз саме час?
У квітні Масакі-кун і його наречена повернуться з Сендаю.
Ще невідомо, чи житимуть вони в мене.
Навіть якщо не житимуть,
вони будуть в Токіо, а значить, ви бачитиметесь частіше.
Діти все розуміють, хоч і не показують цього.
«Подумай про мадам "50 000 єн"».
Я все сказала.
Слухай, просто зустрінься з ним.
Добре?
Може, час зупинитися?
Зупинитися?
Що ти кажеш?
Ще трохи
і я
дотягнуся до нього.
Ненавиджу дощ.
Ми на останньому поверсі.
Що ближче ти до неба,
то гучнішими стають краплі дощу.
Це правда.
КОТАРО ТАКЕЗАВА ШІЗУО КАЦУМАТА
Ні, так діло не піде.
Ти сказав, то був останній раз.
Паразит.
Гаразд, але на цьому все. Так. Бувай.
О, привіт.
Вони валялися на землі.
Чому спереду не зайшла?
Що якби хтось перечепився через них?
Учень передав смачнезну лососеву ікру.
- І касузуке. - Дякую.
- На. - А, дякую.
- Нічого собі. - Га?
Дім не впізнати.
Як заселилася молодь, він помолодшав.
Ти теж помолодшав.
Брехуха.
З виходом на пенсію життя кінчається.
А хтось каже, що воно тільки починається.
- Хочеш чаю? - Ні, дякую.
Як знаєш.
Макіко тобі сказала?
Га? Про Сакіко?
Ні, про мене.
Що?
А.
Такао-кун шукає тобі нареченого.
Так.
Непоганий.
Ти навіть не подивився.
Фото нічого не скаже.
Мабуть, ти правий.
Як думаєш, тату?
Не пізно мені одружуватись?
Скільки тобі вже?
Ну, тривалість життя зросла.
Ти знудишся 30 років зітхати на самоті.
А ти?
Чоловіки не зітхають.
Це нечесно.
То ось що довело маму.
Звісно, нечесно.
Чоловіки набагато безчесніші.
Якщо пам'ятатимеш про це, буде простіше.
О, продавець тофу!
Вони ще існують?
Цей, мабуть, останній.
Я не люблю цю годину.
Га?
Годину, коли всі йдуть додому.
Може, зустрінешся з ним?
Ти квач!
Раз, два, три!
Що ти там шукаєш?
Куди поділися йогурт з пудингом?
Шинку візьму.
Поклади назад. Вона на вечір.
Як не виходить домашка, одразу біжиш по їжу.
Я не розумію математику.
Ану, іди допоможи мені.
Га? Як?
Потримай тут.
Ні.
Ти своїми жирними руками все вимажеш.
Спочатку кажеш «допоможи», а потім «не чіпай».
Іди закінчуй домашку.
То де буде побачення?
Яка тобі різниця? Не ти ж одружуєшся.
Швидко, підніми.
Алло, слухаю.
Так, вона тут.
- Хто це? - Тато.
Привіт, це я.
Що? Не зможеш? Але ж...
У нас завтра намалювався неочікуваний аудит.
Я всю ніч працюватиму в рьокані.
З колегами, звісно.
Дякую.
Ой, Такасава, цей не треба. Липневий.
Так, його.
Але в тебе немає змінки.
Нічого, одну ніч протримаюсь.
Якому рьокані?
Якому? Тому, де ми зазвичай граємо в маджонг.
Як він називається?
Токіва, Йошида — щось з цього.
- Я повернуся завтра. - Уже шинку з'їсти не можна.
Алло?
Щодо побачення...
Мамо.
РЬОКАН «ЙОШИДА»
Йоко! Що ти тут робиш?
Ти мене налякала. Я впустила татову сорочку.
Ти ж їдеш на побачення?
Я йому передам.
Ну, якщо тобі не важко.
Тато буде радий.
Я пошпигую для тебе.
Пошпигуєш?
Бувай.
- Вибачте, що так довго. - О, дякую.
Переглянемо все одразу.
Так буде швидше.
Що ж, до роботи.
Може, ще встигнемо зіграти.
Я б особливо не сподівався.
Вони можуть прикопатися до цього.
- Це особисті витрати... - О, Йоко-чян!
Що таке? Що ти тут робиш?
Мама...
Вона передала тобі сорочку.
Я не можу один переодягнутися.
Але чому ні?
Дружина про вас піклується.
Ні, вона мене перевіряє.
Сьогодні кіна не буде.
Я розумію.
Не знаю, що ви робите, але удачі.
Ага.
Вона, мабуть, підозрює мене.
Мене не взяли?
Я так сподівався...
Добре, пошукаю інший підробіток.
Так.
Стійте.
Хочете роботу?
Що?
Тисяча єн за десять секунд.
Дім Масукава.
Масукава-сан удома?
Так, але хто його питає?
Редактор журналу Play Golf.
Play Golf? Одну хвилинку.
Подивись на ці плечі та руки. У тебе все вийде.
- Дякую. - Я в тебе вірю.
Порви його.
Дякую за підтримку.
ТВОЯ МАМА ТУТ
ТВОЯ МАМА
Тугіше.
- О. - Добрий вечір.
- Дві перемоги, і він чемпіон світу. - Дякую за підтримку.
- Хто це? - Спонсори.
Спонсори?
Вітайте — чемпіон Японії у напівлегкій вазі
Хідеміцу Джиннай!
Ми підкоримо світ!
- Давай, Джиннай! - Ти зможеш!
ДЖИННАЙ
- Удачі! - Давай!
Давай!
Поєдинок розрахований на 10 раундів. Дотримуйтеся правил і бийтеся чесно.
Усе. Щасти.
Давай, випусти свого звіра.
Давай.
Бийся на повну міць. Не здавайся. Ти майже чемпіон!
Бокс!
Ти, здається, хотіла щось сказати.
Хотіла?
Так.
Про гольф, можливо?
Згадала.
У тебе є... ну...
Зараз подивлюся.
Іду!
Відчиняй!
Як ти могла просто встати і піти?
Знаєш, як ніяково мені було?
Відчиняй!
Так не роблять.
- Якщо не хотіла... - Я думала, що хотіла.
Тоді що сталося?
Я передумала.
Не будь дитиною.
Я передумала, бо я доросла.
Сестро!
Не кричи перед дверима.
А той чоловік...
Що я йому скажу?
Скажи, що я кохаю іншого.
Що я не можу кинути його.
Скажи правду. Не приховуй нічого.
Сестро,
невже тобі не соромно?
Ні.
Не соромно.
А тобі?
Мені?
Такао тебе зраджує, і ти виливаєш увесь гнів на мене.
Сестро.
Усі ми
маємо гріхи, хіба ні?
Тато знову зустрічається з тією жінкою.
Жартуєш?
Скільки б йому не було,
він завжди буде чоловіком.
То я маю просто заплющити очі?
Я так не можу!
Що таке?
Туалет.
Що?
Я замерзла, поки сиділа. Туалет.
Сходи на вокзалі.
Сестро!
Добрий вечір.
ЧЕМПІОНАТ СВІТУ У НАПІВЛЕГКІЙ ВАЗІ БІЙ НА ВИБУВАННЯ
ХІДЕМІЦУ ДЖИННАЙ ПРОТИ РОБЕРТА АРЕСА МОЛОДШОГО
Усе, стій, Джин, годі!
Стілець!
Давай капу.
Ти так не виграєш, Джиннай!
Точно! Не виграєш!
Чуєш мене? Га? Яка в тебе мрія?
Титул чемпіона!
Твоя сім'я дивиться! Ти вже так близько!
- Увага. - Зберися і підкори світ!
Десятий раунд.
- Я не кину рушника! - Останній раунд.
- Вставай! - Давай!
Покажи йому!
Бокс!
- Нокдаун! - Він лежить! Тримайся!
Три! Чотири!
П'ять! Шість! Сім!
Вісім! Дев'ять! Десять!
Джиннай!
Знепритомнів? Де?
Після бою. Його забрала швидка.
Що?
Ти не поїдеш?
Ні, тато сказав, що сам їх провідає.
Що таке?
Що сталося?
Мене гризе совість.
Вона так хизувалася, що я...
Я заздрила.
«Хай з Джиннай-саном щось станеться».
«Хай вони будуть нещасні».
«Хай Сакіко впаде на обличчя».
Я їм цього бажала.
Але я не думала, що воно збудеться.
Твої бажання тут ні до чого.
І все ж...
Твої бажання тут ні до чого!
Сестри — дивні створіння.
Ми заздримо одна одній і ображаємось.
Але...
коли одна з нас страждає,
ми страждаємо разом з нею.
Я думала, що в нас усе вийде.
Що все буде добре.
Я старалася, як могла...
але все скінчено.
Усе,
що ми так довго і важко будували,
злетіло в повітря.
Температуру...
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус