Det skal holde op.
Det var helt sikkert drengen, som var i telefonen.
Far var i godt humør.
Han og Tomoko Tsuchiya må være sammen igen.
Dejligt, hvis det opmuntrer far.
Jeg kan ikke acceptere det så let som dig.
Det er kun, fordi du bekymrer dig om Takao.
Det er ikke det!
Jeg mener,
kvinden ser to mænd på én gang, ikke?
Hvis de skiftede køn,
ville det ikke lyde så usædvanligt.
Ja, men kan folk bare gøre det?
Det lyder så malende, men det er det ikke.
Måske mødes de til en kop te
eller for at åbne et låg, som er for stramt.
Åbne et låg?
Det plejede min søn at gøre for mig.
Da han flyttede til Sendai, måtte jeg spørge dørsælgerne.
De lavede alle den samme grimasse.
Grimasse?
- "Hun har ikke en." - En hvad?
En mand.
Jeg forstår.
Det kan være deprimerende.
Hvis du bliver enke, vil du forstå.
Ønsk det ikke for mig! Vi har ikke betalt vores huslån af.
En utro ægtemand er bedre end ingen mand.
Der er hun.
- Sig det ikke til Takiko. - Nej da! Jeg ved, hvor snerpet hun er.
Hun laver bare et postyr igen.
Jeg glemte konvolutten.
Jeg spurgte dig så mange gange.
Derfor ledte jeg efter en.
Der er aldrig en papirhandel, når man skal bruge en!
Det er der vel ikke.
- Her er den. - Du købte en stor igen.
Der kan være en million yen i den.
Vi er hendes søstre. Vi bør holde os til noget neutralt.
Hun har ret.
Det må være rart at være dem, som afgiver ordrerne.
- Vil du have te? - Nej.
Her.
- Læg den her. - Okay.
Det er fint.
- Nu pengene. - Nå ja. Pengene.
Penge, penge...
Er 10.000 yen nok?
- Jeg vil mene, det er nok. - Er det virkelig nok?
Den ældste giver hende den.
Ja? Fint.
Vent. Vores navne.
Er det nødvendigt? Den er jo fra os alle.
Det var den også sidste gang.
Men Sakiko takkede kun dig.
Jeg sagde, den var fra os alle!
Er du sikker på, du ikke hviskede det?
Vi skriver vores navne. Pen, tak.
- Glem det. - Jeg har en.
Nej, vi gør det rigtigt.
Det var hurtigt.
Havde du en klar?
Selvfølgelig.
Du er altid så velforberedt.
Jeg er glad for, at vi er her.
Det er svært at gå derind alene.
Lidt længere nede.
- Hvad? - Giv plads til båndet.
- Hvad er du? - De overlapper hinanden.
Det er for sent nu.
- Jeg er færdig. - Okay.
Siger du, det er min skyld?
Hvis du ikke var så grådig.
Hvornår har jeg været grådig?
Dine pelsfrakker og diamantringe.
Alt, hvad jeg har, har han købt.
- Du er ikke... - Jeg har aldrig bedt ham om noget.
At købe ting motiverede ham.
De døde sladrer ikke.
Du kan bilde os alt ind nu.
Hvad sagde du lige?
Hvordan kan du sige det?
Din søn er stadig i live!
Sig ikke noget, som vil bringe uheld.
Den, han helst ville forkæle,
var dig.
Han talte om dit hårde liv.
At hans far døde ung, at du kæmpede for at opfostre dine børn.
At du aldrig havde besøgt en varm kilde eller spist på restaurant.
At de penge, han vandt, ville give dig et bedre liv.
Jeg bad aldrig min søn om at få tæsk, så jeg kunne leve i luksus!
Du ved, det ikke er sådan.
Du viste alle dine buddhistiske venner frem.
- Mindre end dig! - Hvornår gjorde jeg det?
Alt det med dine søstre.
Jeg troede, det ville gøre ham glad!
De har altid set ned på ham.
Skulle jeg ikke give ham en chance for at sige: "Se mig nu"?
Var han holdt op da, var det ikke sket.
Hvornår var "da"?
Hvornår?
Du vidste, han ikke var rask.
Du vidste det, ikke?
Men du fik ham til at gøre det alligevel.
Du er en skræmmende kvinde.
Bare Hide ikke havde mødt en kvinde som dig.
Hvem er det?
Kom ind!
I er her.
Det er os, Den Gyldne Trio.
Hej.
Tak, fordi I tog jer tid.
Kan du koge noget vand?
Hvad?
- Det behøves ikke. - Må jeg ikke drikke te med mine søstre?
- Vær sød. - Okay.
- Undskyld mig. - Undskyld os.
De bedste ønsker. Fra os alle tre.
Så ønsker er firkantede nu om dage?
- Mange tak. - Ingen årsag.
Jeg har runde ønsker med.
Så I har byttepenge.
Du overtrumfer os.
Derfor er du den mest uhyggelige, Makiko.
Du skal altid være den gode pige.
Hvad mener du?
Det er nyttigt.
Man skal bruge mønter på hospitalet.
- Du lader til at have det godt. - Jeg har det fint.
Jeg har aldrig haft det bedre.
Hide, mine søstre er her for at se dig!
- Kan han høre os? - Måske reagerer han på stemmerne.
Sæt dig ned. Gør jer det bekvemt.
Her!
Tak.
Mennesker er sære væsner.
Selv de bedste læger kan ikke garantere, at nogen vil komme sig.
Han vil nok være sådan lidt tid...
Er det dagens avis? Nå ja.
Men ingen kan garantere, at han ikke bare vågner en dag.
Utroligt, ikke?
Selv nu vokser hans ansigtshår,
og hans tånegle vokser næsten hurtigere end før.
Der er ingen andre steder for ernæringen...
Tsunako!
Hans negle er ikke beskidte.
- Vent, jeg har ikke... - Jeg vasker ham hver dag.
- Det er ikke en død mands negle. - Vent.
De er en levende mands negle.
- Jeg mente ikke. - Takiko har altid været hygiejnefreak.
Negle eller hår på afveje fik hende til at skrige.
Ja, hun skreg meget.
I kender krabbeklør, ikke?
Krabbeklør?
Ikke dem, der er hule.
Dem, der er fyldt til randen med kød.
Det er sådan, jeg har det nu.
Jeg har aldrig følt mig mere som mand og kone.
Han går jo ingen steder.
Han er altid ved min side.
En krabbeklo fyldt til randen?
Er du fyldt til randen?
Det er jeg!
Tak til jer alle.
Hvad med dig, Takiko?
Til randen, selvfølgelig! Hun er nygift.
Med sine lange ben er hun en kongekrabbe til 5.000 yen.
Er de ikke frosne?
Når man koger dem, er det lige meget.
Mor,
hvis du nogensinde er trist,
vil jeg få dig til at smile.
Hvis du har ondt, lindrer jeg det.
Hvis nogen er på nakken af dig,
vil jeg fordrive dem.
Okay?
Tak.
Gad vide...
om jeg vil leve til at opleve
dig blive mor.
Sakiko.
Fru Jinnai!
Herovre.
Tak for alt.
Du har ikke betalt hospitalsregningen, vel?
Jeg kommer med pengene i morgen...
Det er måske en seng på en fællesstue.
En fællesstue?
Private stuer er dyre.
Måske er en fællesstue bedre på lang sigt.
- Det vil også ændre atmosfæren. - Ja.
Træk ikke i den.
- Du smilede. - Det gjorde jeg ikke.
Jo, du gjorde.
- Se? - Hov! Forsigtig.
Den er god.
Hvad er det?
En tegning?
Vis mig den.
"Min..."
"Min far."
Bliver din far ikke sur?
Din nye far.
Hvad er der galt?
Hvad er der?
Jeg har ikke en ny far.
Hvad for noget?
Jeg har ikke en ny far.
Hvad?
Mor sagde, jeg skulle holde det hemmeligt.
LUKKET
- Godt gået i dag. - Det er koldt.
Det er det!
Den står åben.
Hvad?
Undskyld.
Nej, jeg mener...
Nej. Hvor pinligt.
Jeg er så flov...
Er der noget galt?
Godaften.
Du får det bedre, hvis du taler om det.
Det siger jeg til mine elever.
Elever?
Er du lærer?
Ja.
Folkeskole?
- Nej. - Gymnasiet?
Universitetet?
Grundskolen?
"Der var engang en mand ved navn Gengoro.
Gengoro havde en meget mystisk tromme.
Slog man på den ene ende
og sagde: "Gør min næse større,
så voksede din næse."
"Men trommen
kunne kun bruges,
hvis det var for at gøre andre glade."
Hvilken slags tromme havde Gengoro?
En meget mystisk tromme.
Hvad er det mystiske ved den?
Hvis man siger: "Gør min næse større," mens man banker på den,
bliver ens næse større.
Ja. Det er korrekt.
Får jeg det bedre, hvis jeg taler om det?
Ja.
To stykker til at tage med hjem, tak.
Dem laver jeg nu.
Din kone kan lide ål og æg, ikke?
Jo.
Jeg kommer lidt ekstra i.
Tak.
Jeg havde ikke set ham smile sådan
i lang tid.
Din far
voksede også op uden en far, ikke?
Han må se sig selv i den dreng.
Hvad mener du?
Skal jeg tilgive ham?
Garnet.
Nej, det er ikke det, jeg mener.
Du tager altid hans parti.
Tja...
- Det påvirker dig ikke, vel? - Nej, men...
Hvorfor blive så vred?
Det smil. Hvorfor kan han ikke vise det derhjemme?
Smilede han til min mor?
Aldrig.
Er det sådan, mænd er?
Nej, ikke mig.
Jeg viser dig altid mit største smil.
Mit største smil. Er det ikke godt nok?
Er det ham?
Jeg er hjemme!
Jeg har kun fået kaiten-sushi for nylig.
De tørrer for hurtigt.
Præcis.
Derfor tjekker jeg altid tunen fra forskellige vinkler,
så jeg kan se, hvor frisk den er.
Så er der mad.
Hvad med dig?
Jeg har allerede spist.
- Så. Tak for måltidet. - Ja.
Det er ikke fra det lokale sted, vel?
Nej.
"Ogizushi."
- Hvor er det? - I Hiroo?
- Jeg begynder med de hvide. - Ja.
Kunne mor ikke godt lide det sted?
- Wow. - Spiste du med nogen?
Den er god.
Jeg spiser ikke med dyr, vel?
Er det... flynder?
Han får den galt i halsen.
Nej, jeg...
- Jeg troede, du ville smide den ud. - Hvorfor skulle jeg gøre det?
Far!
- Hvad? - Det betyder ikke, at jeg tilgiver dig.
Takiko.
Du kan spise sushi med hvem du vil,
men gør ikke noget, mor ville ikke synes om.
Det ved jeg.
- Jeg ved, du lader os bo her. - Taki.
Men jeg siger stadig min mening.
Ja.
Den er god.
Vent.
Er den marineret?
- Det er mellemfed tun. - Er det?
Druknede du den i sojasovs?
Måske.
148 yen for to.
Far er sent på den. Gad vide, hvad han laver lige nu.
Dernæst pærer...
Varer fars møder virkelig til så sent?
Distraher mig ikke, okay?
Jeg tæller forkert.
To 60-watt pærer...
Far er sent på den.
190 yen.
"F" i far symboliserer, at man ikke kommer hjem.
"M" i mor symboliserer, at man er uvidende.
"Y" i Yoko symboliserer, at man skal passe sig selv.
For mange stavelser.
Jeg har aldrig været god til haiku.
Den månedlige gasregning...
Ville det ikke være rart,
hvis man kunne kigge ind i en maskine og se, hvad andre laver?
Hvad?
For eksempel...
Hvad laver far nu?
Han er enten til et møde eller drikker på en bar.
Nej, det er ikke det.
Han er sammen med nogen.
Det lader ikke til at være en mand.
Jeg tror, det er en, jeg kender.
Stop det.
- Hvorfor? - "Hvorfor?" Fordi jeg sagde det.
Kan jeg ikke forestille mig det?
De satte en mand på månen,
så hvorfor kan de ikke opfinde sådan en maskine?
Du er virkelig dum.
Hvorfor?
Hvis du kan se dem, kan de se dig.
Nå ja.
Vil du have, at nogen kigger på dig i badekarret?
Nej.
Se selv.
Din bror er vist den kloge.
Hvis du siger det.
Men hans karakterer er elendige.
Hov, det er min!
- Nej! Gå væk! - Lad være!
Tag din egen!
Der er ikke flere!
- Væk med dig! - Nej.
Det er godt.
Jeg hader dig.
Fint. Tag den bare. Jeg er sådan en god storebror.
Tak. Den smager godt.
Bare en bid.
Nej!
"Og langt under sig
så han en blå sø.
"Gengoro råbte,
og han rullede med øjnene.
Så styrtede han ned,
hovedkulds,
fra toppen af himlens bro."
Undskyld mig!
Undskyld mig.
Er hr. Takezawa her?
Hr. Takezawa?
- Hr. Takezawa, du har besøg! - Hvad?
Hvad sker der?
Vi er kommet hele vejen fra Oganomizu, så kan du gå?
Du skal besøge Sakiko med os.
Jeg har allerede været der en gang.
Hun har det dårligt og kunne bruge lidt opmuntring.
At se dig vil muntre hende op.
Har du travlt?
Nej, der sker ikke noget vigtigt.
Ingen går op i, om jeg går.
- Skal vi gå? - Ja.
Kruseduller?
I forskrækkede mig!
- Vi er de forskrækkede. - Hvad?
Hvad pokker er det?
En besværgelse.
- En besværgelse? - Ja.
Sygeplejerskerne lærte mig det.
Se.
Hvis ansigtet ændrer udtryk, betyder det, at hans fødder bevæger sig.
Jeg troede, at ansigtet ville smile.
Tak.
Op med humøret, far.
Hvad?
Hvis en mand ender her, er han færdig.
Lad ikke mine søstre tage humøret fra dig.
Hvad skal det betyde?
Ja?
Jeg kommer nu!
Hvad laver jeg?
Hallo? Det er hos Satomi.
Undskyld, det er Tsunako Mitamuras nabo.
Er det hendes søster?
Ja, jeg er hendes lillesøster.
Din søster har forsøgt at begå selvmord.
- Med gas. Hun inhalerede gas! - Selvmord?
Med ham, der ofte kommer forbi.
Det er frygteligt.
Jeg kunne lugte noget, men...
- Vi vender os om. - Hvad sker der?
- Selvmord? - Er de okay?
Undskyld mig.
Jeg er Tsunako Mitamuras søster.
- Er hun... - Derovre.
Okay. Tak.
Søster.
Kald det ikke selvmord.
Det var en utæt gasslange.
Jeg forstår.
Det var et uheld.
Sjovt, ikke?
Grin du bare.
Det er ikke det.
Dine fødder.
Hvad?
Sålerne.
Dine fodsåler.
Åh, dem.
Da jeg så Sakikos, ville jeg selv prøve.
Du er ung af sind.
Jeg forventede ikke at ende her.
Ambulancefolkene var sikkert overraskede.
En patient med kruseduller på fødderne.
Hvad med ham?
Velkommen tilbage.
Jeg er vist forkølet.
Forkølet?
Mit hoved banker, og jeg har kuldegysninger.
Det lyder som feber.
Gør ikke det.
At måle den sænker ikke min temperatur.
Så tag noget medicin.
Jeg skal bare sove!
Pas på!
Tag to ens sokker på næste gang.
Hvad?
Dine sokker.
Jeg ved ikke, hvor du tog dem af, men den her har vrangen udad.
Lad dem være!
Hvad laver du?
Skal de bringe held?
Vær ikke fjollet.
Hvilken magi håbede du på?
Det er ikke...
De skal ikke bringe held.
Jeg faldt i søvn, da jeg var fuld,
og en pige
tegnede den som en spøg.
Jeg troede kun de unge drak på barerne i Ginza.
Hvad?
Unge nu om dage tegner ikke dens slags kruseduller.
Den, der tegnede dem,
må være oppe i årene.
Jeg tager forkølelsesmedicinen.
- Løber det dig måske koldt ned ad ryggen? - Ja. Lidt.
Det er koldt. Mit hoved gør også ondt.
Jeg må få noget søvn.
Søvn er det eneste, der kan kurere det her.
Et hospitalsbesøg?
- Ja. - Os begge to?
Jeg er den eneste, der ikke har været der.
Ja, men...
Du husker, hvad der skete.
- Alligevel... - Desuden...
Men...
At komme nu,
hvor der er vendt op og ned på alt...
Hvad vil Sakiko tænke?
Det er ligegyldigt.
Jeg er familie nu.
Han er min lillebror.
Ja.
Lad os tage derhen.
Ja.
Tak.
For hvad?
Ikke noget.
Hallo?
Er det hos Jinnai?
Ja, hvem er det?
Godaften.
Godaften. Hvem er det?
Den stemme lyder som fru Jinnai.
Tak for forleden.
"Forleden?"
Da du gik, indså jeg, at du så bekendt ud.
Jeg så i et sportsblad,
og der var mester Hidemitsu Jinnai.
Hvem er det?
Det har jeg sagt. Fra forleden.
Jeg forstår desværre ikke.
Hvorfor ringer du?
Jeg håbede, vi kunne lave en aftale.
En million yen.
Hej! Toyoko?
Toyoko!
Fandens også.
Hvor pokker har du været?
Jeg gik bare en lille tur.
Det er koldt, men vejret er godt her til morgen.
En markør?
Godt, du er uskadt.
Det kunne have været en begravelse.
Vi ville tale om alterstørrelser lige nu.
Jeg synes, vi skal bo sammen.
Sammen?
Jeg ville leje en lejlighed, når jeg blev gift.
Flyt ind hos os.
Det er rigtigt. Jeg fik dem i gave, men...
Det er din favorit, Makiko.
Bare rolig. De lugter ikke af gas.
Hvem ved, hvad der kan ske.
Nu hvor Masaki tilbyder det,
bør du så ikke lade ham opfylde sin familiepligt?
Jeg sætter pris på din bekymring, men det er ti år for tidligt.
- Ti år? - Ti år?
Jeg er ikke klar til at blive behandlet som en gammel dame.
Indtil videre vil jeg helst bo alene. Jeg tjener nok til at forsørge mig selv.
Er det forkert?
Det er ikke forkert, men...
- Stadigvæk... - Komfuret!
Jeg køber et elektrisk.
Okay?
Ikke?
Bon appetit.
De er virkelig gode.
Spis op.
Bussen er forsinket.
Ja, med tre minutter allerede.
Tak for i dag.
Godt, det ikke var mere end det her.
Du behøvede ikke tage Takao med. Jeg blev forlegen.
Han sagde, han ville med!
Han vil gerne bestemme.
Og han er vild med dig.
Virkelig?
Det ved du godt.
Jeg var aldrig hans type til at begynde med.
Jeg kan godt lide dit ansigt.
Jeg er smigret uanset hvad!
Da jeg vågnede i hospitalssengen i aftes,
- var dit det første ansigt... - Beklager skuffelsen.
De havde foretrukket hr. Lågåbner.
Du tager fejl.
Jeg var lettet. Jeg er glad for, det var dit ansigt.
Er du sikker?
Ja.
- Søs... - Hvad?
Er du sikker på, du ikke...
Ingen spor efter bussen.
Skal vi gå til stationen?
Nej, det er fint.
Jeg venter gerne.
Det er, som om
jeg gerne bare venter.
Velkommen.
Mor?
Lad os tage hjem.
Hvor er far?
Far kan ikke komme mere.
Jeg er hjemme.
Velkommen hjem.
- Er der noget galt? - Nogen ringede.
Hvem?
De bad dig ringe, så snart du kom hjem.
"Yaguchi Boghandel?"
Sagde de ikke hvorfor?
Nej.
Jeg er ked af det!
Jeg betaler, hvad hun skylder. Det kompenserer ikke for det, men...
Jeg offentliggør det ikke...
Hun har aldrig lagt en hånd på andres ting før.
I mit arbejde
kan jeg se forskel på en indskydelse og en erfaren kriminel.
Jeg lader det ikke ske igen.
Du er blevet højere.
Ja.
Jeg er snart højere end dig, mor. Det har du ikke lagt mærke til.
Undskyld.
Jeg har været så optaget af det med din far...
Hvad er der sket?
Hvad har ført til det her?
Ved du det ikke?
Hvis jeg siger det, gør du det så også?
Hvad?
Tal med nogen!
Om hvad? Med hvem?
Med mig! Om alt.
Sådan fungerer det ikke.
Du kan ikke holde alt for dig selv.
Jeg ved aldrig, hvad du tænker.
Man skal kigge sådan her.
Ja.
Ender du som bedstemor, er det for sent.
Du har ret.
Jeg ved det ikke, hvis du ikke siger det.
Jeg forstår.
Men gør det ikke igen, okay?
Okay.
Vi er tilbage.
Hvem er her? En gæst?
Ja. Det er hende.
Undskyld forstyrrelsen.
- Hvem? - Tenniskvinden.
Ville du have kaffe eller sort te?
Nej, grøn te er fint.
Jeg skal giftes i marts.
- Giftes? - Ja.
Med hvem?
Det er ingen, du kender.
Ved min mand det?
Jeg har ikke sagt det endnu.
Er det rigtigt?
Jeg vil bede jer om
at være ægteskabsmæglere.
Ægteskabsmæglere?
Jeg ved, at du er mistænksom over for mig.
At benægte det ville virke underligt,
men at holde op mens mistænksomheden rådede
virkede heller ikke rigtigt.
Så du skal giftes.
Er det sandheden?
Tvivler du også på det?
Jeg beder dig om at være ægteskabsmægler, så vi kan fjerne denne misforståelse.
Jeg var overbevist om, det var dig, min mand så.
Tog jeg fejl?
Ja.
Hvis du siger, du ikke er den skyldige,
hvem er det så?
- Det er som en detektivhistorie. - Ja.
Hvad angår det... Spørg hr. Satomi direkte.
Er der en person i hans liv?
Jeg er hjemme.
Velkommen hjem.
Du har ikke hentet avisen.
Du er sent på den som altid.
Den lå på gulvet.
- Kan du lægge den der for mig? - Ja.
Hvor har du været i al den tid?
Hos din kæreste?
Hvad hedder hun? Hvordan er hun?
- Helt ærligt... - Jeg ved, hun findes.
- Sig i det mindste hendes navn. - Hør...
Jeg tænker så meget på det, at jeg stjal i supermarkedet i dag.
Stjal? Dig?
Jeg kom dåsefrugt i tasken uden at tænke over det.
Ananas og ferskner.
Hvilket supermarked?
Hibari.
Jeg blev afhørt af en ung mand og en mand i 50'erne.
Jeg fortalte, at du har en elskerinde,
og jeg kan ikke holde ud at vente derhjemme alene, og de tilgav mig.
- Jeg er dig ikke utro. - Løgner!
Hvorfor beder du ikke Katsumata om at undersøge det?
Jeg har aldrig brudt mig om at undersøge ting.
Hun kom forbi lige før.
"Hun?"
Hvem mener du?
- Hvem tror du? - Det spørger jeg dig om.
Er der så mange, at du ikke kan gætte hvilken?
Idiot. Det var ikke det, jeg mente.
Keiko Akagi.
Hvad ville hun?
Sakiko!
Sygeplejersken sagde, du var herude.
Går det godt?
Jeg gjorde noget dumt.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre nu.
Hvorfor afslørede jeg mine sande følelser
for en fremmed?
Hvorfor lod jeg ham tage min arm og fulgte efter ham?
Jeg ved det ikke selv.
Da det var slut, opfandt jeg en grund.
Da du kom på besøg den dag,
opførte jeg mig nonchalant.
Men i virkeligheden...
Jeg følte mig knust,
og jeg ville bare græde.
Jeg tvang mig selv til at holde masken.
Men at se ham ligge der som et lig gjorde mig vred.
"Er det det bedste, du kan gøre?"
"Er det det, du vil?"
Måske var det det, jeg ville sige.
"Jeg opfører mig ikke pænt."
Men alt det
er bare en undskyldning.
I virkeligheden
er mine følelser...
Og min krop...
De sultede begge.
Du behøver ikke sige mere.
Jeg klarer det.
Hvad?
Det skal du ikke selv, Sakiko.
Lad det ikke ske igen.
Jeg forstår.
Hvem er du?
- Undskyld mig... - Hør, hvad hun har at sige.
Vent lidt.
Hvad er det her? Giv slip.
Der er intet at være bange for.
Han var mester før,
men nu er han blot et levende lig.
Vent.
Min søster
stryger hans hænder sådan og taler med sin opmuntrende stemme,
ligesom da han var i live.
I håbet om, at han vil reagere!
- Se godt efter. - Nej, jeg...
Hvis dette ansigt smiler, betyder det, at hans fødder har bevæget sig.
Det sagde min søster.
Det ville være lettere, hvis han var død.
Selvom hun ville græde først, ville der være håb for fremtiden.
Men han er i live.
Han lever måske tre eller fem år mere. Ville de ikke være ubærligt?
Går rundt i byen om natten...
Hvis en charmerende mand tog fat i min arm, ville selv jeg...
Jeg ville også følge efter ham.
Hvis du vil true nogen, så find en, der er lykkelig!
Hvis du vil afpresse nogen, så find en, der kan betale!
Men at gå efter en, som græder ved første skub,
som kæmper for at overleve...
Det er så frastødende!
Takiko!
Mor dryssede altid saltet fra længere oppe.
- Hvad? Sådan? - Nej, ikke sådan.
Sådan her!
Heller ikke sådan. Sådan her!
Er du sikker?
Heroppefra.
Sakiko, hjælp til!
Nej. Mine hænder begynder at klø.
Okay.
Det smager bedre med mere tang.
- Du har ret. - En til?
- En til. - Ja.
- Her er te. - Tak.
- Her. - Tre til.
Tre til?
- Takiko. - Ja?
Du bør hvile dig lidt.
For barnets skyld.
Jeg har det fint. Det er bedre at være lidt aktiv.
Det bliver vist en dreng.
Hvordan kan du se det under kimonoen?
Dit ansigt afslører, at det bliver en dreng.
Det er overtro!
- Her er te. - Ja.
Tak.
Du ligner din mor, når du gør det.
Det er bare kimonoen!
Værsgo.
- Den var et minde. - Far har ret.
Hvordan skal man sige det?
- Du ser hjemlig ud... - Som en husmor.
- Sakiko! - Det var Tsunako, ikke mig!
Hvad betyder det, så længe du er glad?
- Hr. Katsumata er også en gentleman. - Ja.
Det er han vel.
Han laver morgenmad og aftensmad til mig.
Sig det, så min mand kan høre det!
Mænd kommer kun hjem og opfører sig sødt, når de føler sig skyldige.
Virkelig?
Sådan er det ikke med mig.
Hr. Katsumata er anderledes.
Men når de køber frakker til dig...
Eller tager sushi med hjem...
Hallo? Hej.
Går det godt?
Ja.
Skal jeg komme kålen i nu?
- Der skal mere salt i. - Mere?
Ellers rådner den.
Jeg ved ikke, om de fire
kan enes eller ej.
Hvad? Åh...
Pas på, Takiko.
De er Asura, ikke?
Hvad?
Kvinder er som Asura.
Asura?
Asura er indiske guder.
På ydersiden legemliggør de alt, hvad der er dydigt.
Men de er også hånlige.
- Sagde du noget? - Sagde du noget?
- Nej, ingenting. - Hvad?
- Han kalder os Asura. - Intet.
- Hvad er det? - De er guder.
- Hvor dumt. - Vi må passe på.
Ja, ikke?
- Hvad? - Vil du sige noget?
- De taler dårligt om os. - Ja, ikke?
Frue!
Ansigtet smilede.
Se!
Se?
Se.
Det smilede!
- Den smilede! - Hide!
Gudskelov!
Hide smilede!
Du ser smuk ud.
Mange tak.
Tillykke, Keiko!
Du ser så smuk ud, Keiko!
Og nu, mine damer og herrer,
vil de nygifte bære kærlighedens flamme
og tænde lys ved hvert bord.
Så angående... du ved.
Kvinden, du ser.
Jeg tror ikke på dig.
Tekster af: Charlotte Reeve