Остання.
Хто знав, що в людині стільки крові.
Ти краще прибираєш, ніж готуєш. Коли твій син повернеться?
Чотири Ікла!
Яка честь! Приготувати вам щось поїсти?
Сюдою проходив самурай.
Молодий. Зарозумілий.
Відрізав чотири пальці, щоб узнати ім'я.
-Розказуй, що знаєш. -Замовкніть.
Їсти заважаєте.
Він був тут два дні тому. Усюди пролив кров.
Але це нічого.
Потім пішов. І забрав мого сина.
Каліку.
Це все!
БЛАКИТНООКИЙ САМУРАЙ
А ти тихо рухаєшся як на здорованя.
Я скрадливий від природи.
Може, не тому. Тато мене бив, як я шумів у лавці з локшиною.
Я навчився бути тихим, як ніндзя.
Я не хочу, щоб ти був поруч.
-Тримайся подалі. -Тримайся подалі, Рінґо.
Мені байдуже.
Але я корисний. Бачиш?
Я чув, шкіра білих обгоряє на сонці.
Правда, що блакитноокі бачать у темряві? А білі люди п'ють молоко тварин?
Знаю, чому не хочеш мене поряд, але можеш мені довіряти.
Я ніколи не розкрию твій секрет.
Навіть як відкушуватимуть шкіру шматочками чи змусять їсти баклажани.
Я б нікому не сказав, що ти дівчина.
Якщо побачу тебе знову,
я вб'ю тебе і більше ніколи про тебе не згадуватиму.
-Вийдіть. -Станьте в чергу!
Без дорожньої грамоти ніхто не пройде.
Наступний.
Ну ж бо. Покажіть свою дорожню грамоту.
Наступний!
Уперед.
Що це? Хабар?
Підкупити хотів? Арештуйте і побийте!
Ні!
Ні! Будь ласка!
Гей, де твоя дорожня грамота?
Ось тут.
На двох.
Ми, двоє хлопців, як завжди, подорожуємо разом.
Ідемо до продавця гречки. Свіжа партія з Хороканаю.
Найкраща! Ну чого ти?
Мій учень. Він трохи слабий.
Наступний.
Корисний! Я ж казав.
Поруч зі мною ти не знайдеш того, чого шукаєш.
Я зобов'язана помститися, і я зроблю це будь-якою ціною.
Обожнюю помсту.
Це шлях демона, усіяний смертями.
Я не боюся. Я можу тренуватися і допомагати тобі.
Я вже став у дечому найкращим у світі. І це ж не межа.
Локшина — це не війна.
Усе моє життя було боротьбою.
Я учень!
Куди ми йдемо, щоб помститися?
Мені потрібен човен.
Човен помсти.
Не так уже й погано.
Можеш поголити спереду. Такі зачіски у всіх знатних осіб.
Це дуже модно.
Чому він мене не вбив?
Боги показали тобі довший шлях.
У тебе досі є я.
-Ми одружимося і… -Твій батько цього не дозволить.
Я переконаю батька.
Щоб із мене всі знущалися?
Краще я себе зараз заріжу.
Поріз такий чистий.
Майстерний.
Ти не можеш убити себе через бійку з якимось чудовиськом.
Це навіть не поєдинок.
Це був напад. Він офіційно кинув тобі виклик?
Перемоги через безчестя не буває.
Тож ти й не програвав.
Якби він кинув тобі виклик, був би мертвий.
Ось як я це бачу. Ти кидаєш йому виклик.
І, як собака, він прибігає.
Він постає перед тобою.
Онрьо. З очима демона.
Але твоя сміливість відштовхує його назад, як шквал море.
Ти виймаєш свій чудовий меч.
Акемі.
Ти впевнена?
Він кидається на тебе,
але його меч не зрівняється з твоїм.
Ти вдаряєш його мечем.
Проливаєш його кров.
Його очі, як дві люті хвилі під час шторму.
Намагаються тебе поглинути, але ти надто сильний.
Ти знову встромляєш у нього меч.
І знову.
Останній поріз.
Ти відчуваєш гарячі бризки крові.
Тріумф!
Іди сюди. Поголимо тобі голову.
Ні.
Ти права.
Це чудовисько билось нечесно.
Тому мою честь ще можна відновити.
Я мушу його знайти.
Кинути йому виклик і вбити, щоб усі це побачили.
Але ми маємо одружитися. Ти не можеш піти.
Він бозна-де. Шукатимеш його місяцями.
Він шукає Хейджі Шіндо. Він зарозумілий, тож піде прямо до нього.
Йому потрібен човен.
Міоносекі.
Він мав залишити слід.
А якщо цього разу він тебе вб'є?
Бум! Кров була повсюди.
І тому я поклявся більше ніколи не їсти баклажанів.
Розкажи мені про цей човен.
Ніколи не плавав. Цікаво, буде морська хвороба?
Мене нудить у ванні, як хлюпаюсь.
Cкрадливий від природи.
Ти не мусиш тут бути.
-Щоб я пропустив убивство Хейджі Шіндо? -Не його.
Білого, якого він захищає. Він на острові на заході.
Морем я зможу дістатися туди до світанку і вбити його до сходу сонця.
Помста.
А де всі?
Агов?
Куди поділося твоє місто?
Ми тут не для розваги, а заради човна.
Звісно, я відвезу вас туди.
-Дякую. -Воу.
Не зараз. Завтра.
І не надто рано.
Я маю їхати зараз.
Під час Хадака Мацурі? Тоді тобі доведеться плисти.
Сьогодні всі зачинені! Треба очиститися,
відзначити камі, інакше буде поганий рік.
Ти ж не хочеш поганого року?
Добре. Тоді завтра.
Оце інша справа. Веселіться!
Залиштеся на шінґі.
Занурення в крижану воду очищає душу. Таке не можна пропустити.
А коли почуєте барабани, біжіть.
Побачимося вранці.
Не надто рано!
Вибач. Скрадливий.
Ти часто так робиш.
Ти маєш якось розважитись, поки ми чекаємо.
Азартні ігри? Чи скуштуємо їхню локшину?
Шінґі! Він сказав, таке не можна пропустити.
Ногу.
Ніколи його не знімай.
Коли знімеш, тебе буде звільнено від обов'язків.
Ясно?
Я використаю цей час для тренувань.
Тобі? Тренуватися? Я бачив, як ти билася.
Так. Тренувань багато не буває.
Добре, пропустимо розваги. Самураї не розважаються. Розваги — це погано.
Я розіб'ю табір на східних скелях.
Рінґо, залишайся тут і розважайся.
Скільки хочеш. Навіть назавжди.
Не соромся залишитись тут жити і зберегти собі життя.
Учень ніколи не залишить свого наставника.
Лише трохи розваг. А завтра…
Твій поріз.
Ти залишив мені слід.
Пропустіть його.
Беріть зброю! Замкніть ворота!
Посланці мали розпалити багаття, коли самурай сконає.
Ти платиш за роботу, про яку не хочеш думати,
тому тобі не треба про неї думати.
У цьому вся суть грошей.
Не на всіх можна покластися.
Мені знайоме це твердження.
Щороку я обіцяю тобі немислимі насолоди.
І щороку дотримую обіцянку.
Моя уява розширюється.
Весняне паломництво — єдиний час, коли я можу покинути цей довбаний острів.
Я місяць усе планував.
Сюрпризи чекатимуть тебе на кожній зупинці до Едо.
А коли приїдемо в Едо?
Наш сюрприз для шьоґуна майже готовий.
Після цього зможеш ходити, куди хочеш.
Коли захочеш.
Готово.
За стільки років
ти добре навчився малювати.
Ненавиджу малювати.
І гравіювання, і кераміку,
і каліграфію, і все інше непотрібне мистецтво,
яке я опанував, щоб згаяти час.
Ненавиджу, що маю час на малювання.
Якщо маю час малювати, щось не так.
Шьоґун дозволяє нам тут бути, поки він заперечує моє існування.
Скоро він не матиме такої розкоші.
Я б хотів таке у своїй кімнаті.
Меч, зроблений тобою, безцінний.
Та все ж йому є ціна.
Бери все, що я маю. Будь ласка.
Мені потрібен меч, зроблений твоєю рукою.
Я не мечник.
Я переплітаю книги. Мене цьому ремеслу навчив
тато.
Його вбив п'яний ронін,
зарізав тата за те, що той забризкав його візком.
Цей ронін п'яниця,
але він вправніший за мене.
Він мене вб'є. Я знаю.
А з вашим мечем, майстре,
я вб'ю його, коли він убиватиме мене.
І помру, помстившись.
Зробиш йому лезо?
Він щось приховує.
Його історія зворушлива.
Може, ми допоможемо йому померти з честю.
Розпали вогонь.
І візьми молоток.
Твій вогонь на вістрі, Мізу.
Він готовий.
Запізно видихаєш.
Ось так.
Ну ж бо, хлопче.
Нога видає твої думки.
Ти зачутливий для хлопчика. Змішані люди усі слабкі.
Товстіший на обусі, тонший на вістрі.
Хамон покаже, де м'яка і тверда сталь змішуються.
Час які-іре.
Які-іре — це коли метал відроджується,
і в меч входить душа.
Щоб меч був чистим, усе має бути чистим.
Метал, виробник, той, хто ним володіє.
Мізу. Твій розум чистий?
Так.
Мізу. Твоя душа спокійна?
Так.
Якого кольору?
Літнє сонце щойно торкнулося горизонту.
Мізу.
Твоє вістря.
Як таке могло статися?
Пробачте мою невдачу.
Неочікуваний елемент увійшов у лезо.
Якщо я знайду, що це таке, зможу відремонтувати меч і знову занурити.
Це моя провина. Елемент — це я.
Це моя провина.
Я повірив твоїй історії. Це не рука палітурника.
Ця рука забрала багато життів.
Рука найманого вбивці.
Ти дурень.
Я забрав набагато більше життів.
Мене звуть Закривавлений Чіакі!
І я заробив цілий статок. Із цим я зароблю тисячі статків.
Найманий убивця, що носить зламаний меч майстра Ейджі.
Така душа потонула в крові.
Їх не зупинити.
Вони завжди знайдуть свій зламаний меч.
Ми можемо дбати лише про власну душу, Мізу.
Як усе погано.
Вас кличе батько.
Наполягає бачити вас у найкращому вигляді. Одягайтеся.
Вона така, як ти обіцяв.
Так, красива.
Застара, але ще багато гарних років.
О так.
Дуже плідна. Цикли в точному ритмі з місяцем.
І, звісно, її чистота суворо охороняється.
Вам пощастило,
що донька правителя Міябе виявилася такою потворною.
А нам пощастило, що ваша не така.
Авжеж.
Я радник шьоґуна,
тож клан Токунобу не був моїм першим вибором
для шлюбного союзу.
Але ваша близькість до кількох ключових територій
і ваші серйозні амбіції… Так.
Вона підходить на роль нової дружини молодшого сина шьоґуна.
Нехай боги благословлять мудрого й благородного радника шьоґуна.
Весняне весілля буде сприятливим.
Перша дружина хлопця не була ласкавою.
Хлопець дуже… готовий.
Якщо дозволите, ми вручимо подарунки на заручини…
Акемі.
Набір для охаґуро.
Щоб почорнити зуби, як належить нареченій.
Пан віддає перевагу чорним перлам, а не білим.
Батьку! Благаю!
Благаю, не віддавай мене ось так заміж!
У заслання! Подалі від тебе. Подалі від Тайґена.
Тайґен. Тепер на його лезі іржа.
Нерозумно я розглядав його для тебе, але тепер знайшов відповідну пару.
Більш ніж відповідну. Поцілованого богами.
Я не можу. Секі, скажи йому.
Для вас це найкращий варіант.
Я цього не зроблю. Ні.
Навіть не намагайся змінити мою думку цього разу!
Не ти головна героїня історії цієї родини.
Я створив ім'я Токунобу з нічого.
З нічого до покоїв шьоґуна.
Я це зробив!
Дурне дівчисько. Занадто дурне, щоб побачити.
Я даю тобі шанс.
Шьоґун очікує, що пан Чіба повернеться в Едо
з новою нареченою для сина.
Ми вирушаємо за п'ять днів.
Не забудь про зуби.
Тихо.
Секі.
Як вчасно! Я їду до шовковика.
Нова партія щойно пофарбованого шовку.
Увечері?
Ми їдемо на весілля за п'ять днів,
не можна гаяти ні вечора.
Обожнюю його шовк. Поїду з вами.
Чому ти не заступився за мене?
Рішення вашого батька неможливо змінити.
Як і ваше. Наприклад,
коли ви налаштовані на погане рішення,
як от утечу.
Думаєте, я вас не знаю, дитино?
Я чистив ваші зуби.
Не сидітиму замкнутою в Едо заміжньою за незнайомцем.
Я все виправлю. Треба лише знайти Тайґена.
Сама? На великій дорозі?
Розбійники переріжуть вам горлянку, перш ніж когось знайдете,
якщо ваш батько не знайде вас першим.
Тоді вам краще з розбійниками.
Який у мене вибір?
Можете розділити ложе зі спадкоємцем шьоґуна.
Будь-яка жінка померла б за цю нагоду.
І нехай.
Такі чоловіки ставляться до жінок, як до тварин. Кажуть, він тиран.
А який чоловік не тиран?
Ти.
Додайте мій багаж до її.
Заходьте і зачиніть двері.
Якщо тікатимемо, то хоча б у теплі.
Щодня протягом тисячі років
ми молилися біля дерева, з якого зроблені шинґі.
Їхні волокна наповнені диханням камі.
Хто отримає їхню силу цього року?
Силу?
Вони священні.
Жриця кидає їх у воду.
У того, хто їх упіймає, здійсниться найзаповітніше бажання.
Чарівні палички.
Навіть не думай. Вони мої.
Цього року моє бажання здійсниться. Новий чоловік.
Локшина!
Яка у вас локшина? Чудова?
Друга найкраща в місті.
Була такою, а минулоріч Рінджі впіймав шинґі,
і раптом вона стала чарівною.
Усе ж, друга найкраща.
Вона… Вона неймовірна!
Пружність локшини. Баланс смаку! А ваші спеції!
Це шисо?
Де ви знайшли шисо в цю пору?
Дякую.
Не чув компліментів, відколи Рінджі мене перевершив.
Його краща за цю?
Трансцендентна.
За межами. Я навіть не уявляв, що такий смак можливий.
А я вважав себе найкращим.
Порівняно із цією моя локшина, як хробаки.
Слизькі хробаки в брудному ставку.
Не вмію й того, у чому вважав себе майстерним.
Може, тому наставник сказав мені залишитися.
Якщо тобі так подобається моя локшина, хочеш роботу? Посуду купа.
Я тебе навчу.
Тобто залишитися тут?
Маєш важливіші справи?
Завтра він помре.
Барабани. Може, піду подивлюся на розваги.
Я вас не знаю, і ми не сперечалися.
Тепер у тебе є вороги. Багаті. Можеш зняти ці речі.
Ми знаємо, що вони приховують. Ми знаємо, хто ти.
Усі в Кіото говорять про безіменного самурая,
який прорізав шлях у доджьо Шіндо.
У мене є ім'я.
Його ніхто не дізнається.
Так!
Що це всі роблять?
Перероджуються. Чого ти чекаєш?
Доджьо б'ються заради вихваляння.
Воїни б'ються на смерть.
Щороку
ми приходимо, обпалені гнівом і стражданнями.
Нехай ці води утамують наші пересохлі душі
і принесуть нам удачу.
Але лише в одного з вас здійсниться найзаповітніше бажання.
Загадайте бажання.
Я хочу стати майстерним у чомусь.
Чоловіка!
Ні!
Може, ти дійсно заслуговуєш на мій справжній меч.
Той меч
крадений.
Досі чутливий.
Я не заслуговую на смерть від нечистої руки.
Прощавай, Закривавлений Чіакі.
Я прийшов повернути честь.
То бери.
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова