Nevšímej si jí a neváhej.
Je to jen mimino.
Vždyť ani nebrečí. Jaký dítě nevydá ani hlásku?
Jen se podívej.
Vidíš? Míšenec.
Ani není člověk.
Bude to milosrdná smrt. Tak dělej.
Nemůžu.
Zbabělče. Dej to sem.
Ne!
Tumáš.
Vezmi si to pekelný dítě a jdi!
MODROOKÝ SAMURAJ
Padej od mýho mistra! Co jsi mu provedl?
Já nic. To Tesáci.
Mistře, ne.
Nesahej na něj.
Na hoře je svatyně.
Tam bude v bezpečí.
Ne, Mizu! Nikdo tě nesmí vidět.
Najdou si tě zlí lidé. Otevřeš dveře, a zemřeme.
Mrtvý?
Který ze Čtyř tesáků je mrtvý?
Všichni.
Všichni čtyři.
Vyřeš to.
To je rozkaz?
Na tuhle chvíli jsem čekal deset let.
Deset let plánování,
aby celý šógunát padnul do našich rukou.
Cíl už máme na dosah.
Čeká na posteli s roztaženýma půlkama.
A ty chceš, abych věnoval svou pozornost
nějakýmu znetvořenýmu míšenci,
co umí máchat mečem.
Tak buď té dobroty, můj drahý příteli,
můj věrný a rovnocenný společníku,
má pravá ruko se zlatým srdcem stojící oběma nohama pevně na zemi,
projev špetku zájmu o náš společný záměr.
A zařiď to sakra sám.
Připravte čajový obřad.
Vaříš polívku?
Lék.
Uzdraví ho.
V to doufej.
Jestli umře, ty s ním.
Ta je jedovatá.
Houževnatec. Jedno sousto…
Dvě sousta…
Pij.
Vidíš?
Jsem užitečnej.
Sotva stojíš. Natož abys chvíli udržel meč.
Nezabil jsem tě, když jsem měl možnost.
Polož to a sedni si. Už to budu mít.
Je to smlouva o duelu.
O odvetě, kterou mi dlužíš. Sepsaná, platná a podepsaná svědkem.
Zbývá jen doplnit datum.
Kolik dní potřebuješ, abys nabral sílu zemřít?
Sotva jsi přežil náš poslední souboj.
To nebyl žádný souboj. Nesaháš mi ani po kotníky.
Hezký účes.
Když jsme se střetli, byl jsem namol. Slavil jsem své zasnoubení.
- Gratuluju. - Které se teď ruší.
Připravil jsi mě o postavení a čest.
Až jim přinesu tvé tělo, všechno mi vrátí.
Jak dlouho?
Dva dny.
Vezmi si tři.
Měl jsi mě zabít, dokud jsi měl možnost.
Když chceš zabít nepřítele, nesmíš otálet.
Tím bych čest zpátky nezískal.
Nehledáš pomstu. Chceš slavit.
Až najdu muže, které chci zabít,
slibuju, že nebudu ztrácet čas oslavami.
Pak nejsi žádný samuraj.
Jsi pořád ten samý toulavý čokl, co se živí odpadky.
Tři dny.
Další lék.
První vám srazil horečku.
Tenhle urychlí vaše uzdravení a vrátí vám sílu.
Je tam zelenina, rybí játra, bylinky…
Zlomená čepel mistra Heidžiho mu padne do ruky.
„Jelikož věřím, že jsi čestný muž, doufám, že mi projevíš stejnou důvěru.
Kdybys ráčil následovat mého muže, Okijamu, zavede tě na místo,
kde se můžeme v bezpečí sejít na čaj.
Prosím, přijmi tento dar jako projev upřímnosti člověka,
jenž tě touží poznat.“
Heidži Šintó.
Počkej. Kam jdeš?
- Na čaj. - Žádný čaj nebude.
To snad víš, ne? Vede tě do léčky.
Počkej! Potřebuju tě živýho.
Máme smlouvu, pamatuješ?
Jestli tě někdo zabije, tak já.
Pravá! Levá!
Jedu na koni!
Je ti jasné, že na tebe nachystali past?
Bude tam Heidži Šintó.
Dovede mě k člověku, kterého jsem přísahal zabít.
Pomsta neváhá.
Je chladno.
Myslíš?
Nejste zvyklá na cestování ani na zimu.
Potřebujeme zásoby, abyste nezmrzla.
Mám horký čaj a peníze. Bude to stačit pro všechny.
Cesty jsou plné nebezpečí, dítě.
Když se teď vrátíme, otec se o vašem útěku nikdy nedozví.
Mohla byste vyrazit do Eda.
V Edu číhá nebezpečí. Mám promyšlený plán, jak se mu vyhnout.
Za čtyři dny si otec vyžádá můj odjezd na svatbu.
Mám dva dny, abych našla Taigena,
den na to, aby se postavil démonskému samurajovi,
a den, abych ho přivedla zpátky se ctí.
Vzpomínám si na jeden případ, když jsem byl mladý poradce.
Šílený mnich vypouštěl prasata z farem
a věřil, že je zachraňuje před krutým osudem na rožni.
Prasata běžela do lesa a kvičela šokem z nabyté svobody.
Většinu z nich rozsápali vlci.
Zbytek pomřel hlady.
A vesničané tu zimu hladověli.
Proč mě pořád srovnáváte s prasaty?
Chci říct, že každý muž a každá dívka
mají před sebou omezený počet cest.
Bojujte ve svých mezích, ne proti nim.
Nejela jsem se sem nechat poučovat.
Banditi.
Teď se poučíte.
Napočítejte do deseti, pak vylezte tím oknem a utečte.
Pánové, vybrali jste si špatné pocestné.
Ujišťuji vás, že vaše očekávání za žádné úsilí nestojí.
Vezměte si mou kabelu a jděte. Žádné jiné cennosti nemám.
Jen rýžové koule a čaj na cestu.
Jídlo neodmítnu.
Už je to dávno, co jsem zabil člověka.
Jestlipak jsem to nezapomněl.
Ty pěkný nožky umí běhat.
Ale ne dost rychle.
Máš štěstí, že nejsem chlap.
Druhou botu, princezno.
- Jste… - Nic mi není.
Jak to říkáváš?
Když tě jeden bůh opustí, jiný ti pomůže.
Příteli.
Mohl byste nás svézt do Kjóta?
Do Kjóta ne!
Do Mihonoseki na pobřeží. Musím tam být do rána.
Zaplatím vám.
Zasypali Buddhu bílými květy.
Až se květy tyčily tak vysoko jako hora Sumeru.
Hory jsem viděl, až když jsem ve 12 utekl z domova.
U nás jsme měli jen útesy a lodě.
Rybí vnitřnosti a rybí mozky.
Pamatuješ na Kohamu?
Proč taky? Sám se snažím zapomenout.
Můj otec žil jen tím,
kolik ryb před východem slunce nachytal.
Když dost, mohl pít dosytosti.
Když málo, zbil mě.
A jeho pěsti páchly rybinou.
Páchl tak i na smrtelné posteli.
Osmdesát čtyři tisíc dveří Dharmy.
Já si vybíral mezi dvěma.
Síť nebo meč.
Mohl jsem se stát svým otcem, nebo se prosekat sítí na svobodu.
A zapomenout na Kohamu.
Kohamu si pamatuju.
Potřebuje zbraň, abytě zabil, jako ty dvě ruce k chcaní.
Mohl by tě ve spánku překousnout vejpůl.
Do dna.
Mistře.
No dobře, tak já budu v klidu čekat, až nás přepadnou.
Nebo budeme mít štěstí a zítra nás přivítá Heidži Šintó na čaj.
Až na to, že žádný nedostaneme.
Bude nás čekat armáda vojáků, co tě rozseká na tenký plátky,
který se mi v duelu nepostaví.
Jestli chceš, můžu tě zabít teď.
Proč jsi mě vzal s sebou? Pomsta neváhá.
Potřebuješ mě, protože jsi slabý.
Pořád stejný hladový zmetek z ulice.
Porazím tě, jakoukoli zbraní si vybereš.
Kopím.
Kamenem.
Mistře, vaše stehy.
Najdou si tě zlí lidé.
Otevřeš dveře, a zemřeme.
Děti z vesnice si o tobě vyprávěly strašidelný báchorky.
Chatrč na konci lesa,
kde žilo monstrum se svou prostopášnou matkou.
Sázeli jsme se, kdo se dotkne dveří.
Až jednoho dne bylo po chatrči.
Viděli tě? Přijdou si pro tebe. Vždycky přijdou.
Pak ses toulal po našich ulicích jak čokl,
živil se odpadky.
Mizu!
Jsi na řadě.
Dojdu si pro jehlu a nit.
Poslyš, vybral sis směšnýho mistra,
ale staráš se o něj dobře.
Mám návrh. Až ho zabiju, můžeš pracovat pro mě.
Nemůžeš být můj učedník.
Vždyť se na sebe podívej. Napůl chromej, napůl hloupej.
Ale určitě ti najdu místo v kuchyni.
To bych nemohl.
Vždycky jsem snil, že něco dokážu.
Každou vydělanou minci si ukládám do krabičky s modlitbou.
Věříš, že něco dokážeš?
Jak se říká, světem vedou čtyři cesty.
Cesta rolníka, řemeslníka, obchodníka a válečníka.
Každá z nich může vést k dokonalosti.
Nezáleží, jaká cesta to bude. Hlavně když ji najdu.
Myslel jsem, že budu dělat nejlepší nudle.
Ale teď jsem zjistil, jak dokonalost vypadá.
Vím, že na ni nedosáhnu. Stejně jako nedosáhnu na slunce.
Ale můžu pomáhat.
Můžu dokonalosti pomáhat.
Co? Já jsem dokonalý!
Tak to ne. Díky, ale do tý pasti nevlezeme.
Je za ní Heidži Šintó?
Pak jdu.
Hej! Kam si myslíš, že jdeš?
Jestli ho někdo zabije, budu to já.
Pokud se vydá vstříc jisté smrti,
musím jít s ním, aby se moc nebratříčkovali. Jasné?
Stůj.
Ty mluvíš?
„Sejdeme se na čaj. Bude to zábava.“
Tady je škvíra. Připrav se.
Zdravím!
Čaj mi zrovna přijde vhod.
Pořád je to past.
Akemi! Vystupujeme.
Tohle není Mihonoseki.
Ani zdaleka. Odvezl jsi nás dál, než jsme byli!
Tak to abyste se dali na cestu.
A to jsme mu zaplatili!
Tomu se říká někoho převézt.
- Jsme den chůze opačným směrem. - Dva.
Co si počneme?
Nemáme peníze. Nikam se nedostaneme.
Já tady umrznu. Od hlavy k patě od hnoje!
Kéž bychom byli doma.
Na to nám ještě zbylo.
To jsi měl celou dobu?
Tušil jsi, že takhle skončíme? A že to vzdám?
Dítě, kdo vás naučil malovat,
číst, prát a tančit?
Já vás znám.
Jste jako orchidej.
Krásná a jedinečná, ale nevydržíte mráz ani horko.
A zarputilá, když rozkvetete odhodláním.
To se teď naštěstí stalo.
Najmeme si koně a pojedeme domů.
Pořád můžu najít Taigena.
Vsadila jste na Taigena a prohrála.
Teď musíme zajistit druhý nejlepší možný výsledek.
A tím je sňatek se synem šóguna v Edu.
Nikdy bych otci tu možnost nenavrhl,
kdybych si nemyslel, že je to pro vás nejlepší.
To ty. Tys přivedl šógunova vyslance.
Takový už je svět. Ženy v něm mají jen omezený počet cest.
Řádná manželka, nebo neslušná kurtizána.
Netvařte se překvapeně. Už nejste dítě.
Musíte otevřít oči.
Ano, vybral jsem vám cestu.
Prodal jsi mě synovi boháče.
V čem se liším od kurtizány?
V podobných hostincích najdete
obchodníky a kuplíře,
kteří putují od vesnice k vesnici a skupují dívky.
Kupují je od rodin, které jim je nabízí.
Zeptejte se jich, jestli je v tom rozdíl.
Každá žena může najít štěstí se správným mužem.
I s nesprávným.
Postupem času. Krok za krokem.
Až teď zjišťuju,
že jsi mi nikdy nevěřil.
Akemi!
Tyhle nohy nejsou stavěné na cesty.
Tak hebké jako čerstvé tofu.
Akemi.
Co to má znamenat?
Dědku, přestaň mě pronásledovat. Nemůžeš si mě dovolit.
Obdivovatelé mi nedají pokoj.
Odešla jsem z vybraného nevěstince v Šimabaře,
abych našla místo hodné mých kurtizánských vloh.
Vydělala bys závratnou sumu!
Celý život jsem dodavatel. Spousta holek se vydává za princezny.
Ty bys jí mohla být.
Nikdy jsem neprodal holku z poloviny tak uhlazenou jako ty.
To nikdo.
Z mé hry na koto kdysi vyvrcholila plná místnost samurajů.
- Ani jsem nemusela odhalit kotník. - To stačí, Akemi. Pojďte se mnou.
Jdi s tím svým scvrklým pérem brečet za jinou.
O ni se teď stará Goro.
Říkáš, že ses ještě nikomu neupsala?
Můj poslední zaměstnavatel chtěl, abych bavila muže, co by mě bil.
Řekl mi, že žena nemá jinou možnost, než přijmout svůj osud.
Ale vím, že existuje i jiná cesta. Taková, kterou si sama zvolím.
Prý je v Mihonoseki pěkný podnik.
Slečno, ty máš ale štěstí!
Potřebuješ, aby ti někdo vyjednal nejlepší cenu.
Goro zná každého.
Nejlepší nevěstince od Kjóta po Edo.
Nebo v Mihonoseki, je-li libo.
Za den jsme tam!
Můžeš jet na mém koni. Prosím. Ať si ty nožky neochodíš.
Akemi, nevíte, do čeho se to pouštíte.
V mládí jsem viděl dost skvělých šermířů na to,
abych pochopil, že sám se jím nestanu.
Oddal jsem se jiným řemeslům.
Obchodu. Čaji.
Tu konvici si klan Šintó předává už 300 let.
Krásná práce.
Tady nic neskrýváme.
Měl jsi přijít sám. Ale rozumím. Očekával jsi útok.
Nejsem ozbrojený, až na malý nůž na dezert.
My máme meče.
Co když mám na útesech kolem schovaných 500 lučištníků?
Jsi Heidži Šintó.
Obchoduješ s lidmi, opiem a hlavně se zbraněmi.
Jsi prostředník ilegálních obchodníků ze Západu.
Hledal jsi mě.
Kvůli muži, kterého znáš.
Znám spoustu mužů.
Bělocha.
V Japonsku žádní běloši nejsou.
Takový je zákon. Nikdo by ho přece neporušil.
Abijah Fowler.
Tak se jmenuje.
A co po Fowlerovi chceš?
V době mého narození byl jedním ze tří bělochů v Japonsku.
Zabiju všechny tři.
Když ses narodil, byli tu čtyři běloši.
Teď už jenom tři.
S Fowlerem mám dohodu.
Dlouholeté závazky.
Vaše obchody mě nezajímají.
Nemůžeš aspoň předstírat, že ti na hostiteli záleží?
Dívám se na tebe, ale ani tě nevidím.
Chceš zabít mého společníka. Jsem povinný tomu zabránit.
Poslal jsem Čtyři tesáky.
A teď jsou mrtví.
To dokazuje, že jsi neobyčejně talentovaný.
Podívej, můžu najímat dražší a dražší hrdlořezy
a ty je můžeš dál zabíjet, což nás bude stát peníze a tebe čas.
To neprospěje nikomu.
Ale máš štěstí.
Jsem moudrý. Zkušený.
Vím, že některé problémy se zabít nedají.
Nabídka?
A jak pěkná.
Padesát tisíc rjó.
A jmenujeme tě novým pánem léna Sendai.
Bohatého na dřevo, saké a hedvábí.
Současný kníže je zhýralec.
Šógun na naši žádost jmenuje nástupce.
Většinu věcí dělá na naši žádost.
Mám připravené dopisy.
Kníže Mizu ze Sendai. Proč ne?
Na oplátku
bys musel nabídnout záruku,
že upustíš od všech zlých úmyslů vůči mně
a Fowlerovi.
Záruku.
Jen takovou drobnost. Naprostou banalitu.
Tvůj pravý palec.
Vezmu si ho jako příslib toho, že proti nám už nikdy nenapřáhneš meč.
Přece jsi nechtěl krájet jen dort.
Není to žádná ostuda.
Mnozí z nejmocnějších knížat nenosí dlouhé rukávy jen tak.
Počkat. Nejdřív mi dlužíš souboj. Jasný?
Co myslíš, že tam dělají?
Ty vaříš?
Tak uvař.
Odmítám.
Nezajímají mě peníze ani moc.
Netoužím po štěstí.
Jen po zadostiučinění.
Ale to jsi čekal.
Skutečně?
Muž, pro něhož je obchod řemeslem.
Počítal jsi s tím…
Odpovíš útokem nebo druhou nabídkou.
Nejspíš ne tak hezkou.
Že jsem tak smělý, jak se chceš dostat do Fowlerova hradu na ostrově?
Hlavní branou.
Skutečně. Zkusil by to.
Nezkusí.
Fowlera tu jako bělocha trpí, jen pokud zůstane neviditelný.
Do jeho hradu nepronikne ani myš.
Aby ses k němu dostal, musel bys překonat divoké vody.
Projít osm pater na vrchol k jeho komnatě,
každé s jedinečnou obranou.
A nemá bránu.
Jeho zabezpečení nemá slabinu.
Pokud se pokusíš o útok, zemřeš, než spatříš jeho tvář.
Ledaže by ti někdo pomohl.
Obchod.
Osobní záležitost. Chceš zabít Fowlera a já s ním chci ukončit spolupráci.
Dostanu tě do hradu.
Jak?
Sud od saké.
Má tam vlézt?
Cesta bude dlouhá a strastiplná.
Ale až se vrátím na hrad se zprávou o neúspěšném vyjednávání,
deset sudů saké, které jsem cestou koupil,
zavezou do kuchyně.
Snad nezvažuješ, že bys to udělal.
Jakákoli cesta k Fowlerovi je dobrá.
Ta horečka ti musela usmažit mozek.
Není to sud, ale rakev!
Vsadím se, že má místnost plnou sudů
napěchovaných scvrklými naivními nepřáteli.
Mám pár otázek.
Nepochybně.
Jak můžu vědět, že mě tam nenecháš umřít?
Srovnej si ukrutnou složitost takového plánu s prostou léčkou,
kterou jsi očekával.
Proč chceš Fowlera mrtvého, když tě platí tak dobře,
že mi můžeš nabídnout 50 000 rjó?
Důvody si nechám pro sebe.
Ne, nenechám.
Dvacet let toho ksichtu.
Toho puchu.
Nenávidím ho.
Z duše ho nenávidím.
Proč to saké
tak smrdí?
Chce umřít v drahým sudu.
Je od laciného saké, které podáváme nevěstkám.
Jestli chceš, mám sud svého oblíbeného saké. Je extra suché.
Taky mám otázku.
Řekněme, že to přežije a rozpáře tvýho bělocha.
Jak se pak dostane z hradu?
Zaručím se za tebe,
dokud se nedostaneš na dosah Fowlerova krku.
Tím náš obchod končí.
Hodně štěstí při útěku.
Poslední otázka.
Ta kytka.
Kdo ji uřízl?
Dokonalý řez.
Takový mohl provést jen mistr.
Tys to být nemohl.
Už dost otázek.
Vlez do sudu.
Co když odmítnu?
To nejde.
Řekl jsem ti pravdu o naší situaci, až na jednu věc.
Nejsem tu sám.
Na útesech kolem údolí je 500 mých nejlepších lučištníků.
Můj předchozí žert nebyl žert.
Byla to past. Vidíš?
Pokud odmítneš vlézt do sudu, upustím tuhle stužku,
což bude signál pro lučištníky, aby zakryli slunce šípy.
Na místě zemřeš.
A Fowler bude žít. A jak ho tak znám, nejspíš navždy.
- Tak tam vlez. - Ne!
Nedělej to. Žádní lučištníci tu…
Sklapni! Nemáš na výběr.
Vlez dovnitř! Vlez tam, nebo zemřeš!
Chvíli jsem myslel, že mu uvěříš. Žádní lučištníci tu nejsou.
Zahrával sis s ďáblem.
Tak nelhal.
Nabíjejí. Počítej!
Raz, dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm, osm.
Špatné znamení.
Nabíjejí. Dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm, osm.
Dva, tři, čtyři…
Houževnatec.
…pět, šest, sedm, osm!
Nepřežijeme to.
Jsme v pasti.
- Dva, tři… - Přestaň odpočítávat vteřiny do smrti.
K čertu s tím. Zvedni mě nad hlavu a utíkej.
Nemusíme tu zemřít oba.
Ringo.
Jsi užitečnej.
Jsi neskutečnej!
Přeci jen jsi dokonalej. Co jsi udělal s tím obrem?
Tvoje krytí. Bylo…
A tvé načasování. Jsi zkušený.
Zlomená čepel ti padne do ruky.
Na, vezmi si ho.
Vyhrál jsi ho.
Nikdy bys do toho sudu nevlezl.
Muži jako on tak rádi mluví, až ti prozradí, jak je zničit.
Řekl ti, jak se dostat do hradu!
Jak? Co prozradil? Ta kytka?
Laciné saké.
Nevěstky!
Je škoda, že máme na zítra domluvený duel.
Musím tě zabít, než se stihneš pomst…
Ten muž, s kterým jsem mluvil, není muž.
Je to démon.
Má prázdné oči.
Jako ty.
Nic ho nezastaví.
Přijde.
Stane přímo před tebou a prořízne ti hrdlo.
A uvidí tě umírat.
Tvé šermířské schopnosti si zaslouží
soustředěného protivníka v plné síle.
Oboje ti nabídnu, až dokončím svůj úkol.
Druhého dne podzimu se setkáme u svatyně, kde se ti dostane zaslouženého souboje.
Děkuju.
Jako záruku prosím přijmi tuto čepel, která ti tak padne do ruky.
Řekni mi všechno,
co o tom svém démonovi víš.
Vím jen, jak se jmenuje.
Mizu.
Ale někdo ví víc.
Řekne nám všechno.
Překlad titulků: Anna Farrow