Ignorér hende. Gør det hurtigt.
Det er kun et spædbarn.
Det græder ikke engang. Hvilket barn er så stille?
Se nu bare på det.
Der kan du se! En halvblods.
Knap menneskeligt.
Det er barmhjertigt at dræbe det. Gør det.
Jeg kan ikke.
Din kujon. Jeg gør det.
Nej!
Tag det.
Tag djævlebarnet og gå!
Lad min mester være! Hvad gjorde du ved ham?
Ikke mig. Hugtænderne.
Mester, nej.
Du rører ham ikke.
Der er en helligdom oppe på bjerget.
Der er sikkert.
Nej, Mizu! Ingen må se dit ansigt.
De slemme mænd finder dig. Hvis den dør åbnes, dør vi.
Død?
Hvem af De Fire Hugtænder er død?
Dem alle.
Alle Fire Hugtænder.
Du løser problemet.
Er det en ordre?
I ti år har jeg ventet på dette øjeblik.
Ti års planlægning
for at befæste vores kontrol over shogunatet.
Det ligger lige der på sengen med spredte balder og venter.
Og du vil have mig til at rette min opmærksomhed
mod en halvblods vanskabning,
som kan håndtere et sværd.
Så hvis du vil være så venlig, min kære, kære ven,
min betroede partner og åbenlyse ligemand,
min højre hånd og begge fødder på jorden, min kæreste,
at afse en en smule bekymring til det, der er vores mål.
Og gør det for helvede selv.
Forbered en te-ceremoni.
Laver du suppe nu?
Medicin.
-Det helbreder ham. -Det har det bare at gøre.
Hvis han dør, dør du.
Den der er giftig.
Snehat. Én bid…
To bidder…
Drik det her.
Der ser du.
Nyttig.
Du kan knap stå, endsige holde det sværd længe.
Jeg dræbte dig ikke, da jeg havde chancen.
Læg det fra dig og sæt dig. Jeg er næsten færdig.
Det er en kontrakt til en duel.
Den revanche, du skylder mig, skal være registreret, lovlig og bevidnet.
Nu mangler der kun en dato.
Hvor mange dage, før du er rask nok til at dø?
Du overlevede knap vores sidste kamp.
Det var ingen kamp. Du er ikke i nærheden af mit niveau.
Flot frisure.
Jeg var døddrukken, da vi kæmpede. Jeg fejrede min forlovelse.
-Tillykke. -Som nu er opløst.
Du kostede mig min stand og min ære.
Jeg får det igen, når jeg kommer med dit lig.
Hvor lang tid?
To dage.
Lad os sige tre.
Du skulle have dræbt mig, da muligheden bød sig.
Den rette tid til at dræbe er, når man kan.
Det havde været æreløst.
Du vil ikke have hævn. Du vil have en fest.
Når jeg finder de mænd, jeg vil dræbe, spilder jeg ikke ét sekund på ceremoni.
Så er du slet ikke en samurai.
Stadig en herreløs hund, der mæsker sig i mit affald.
Tre dage.
Mere medicin.
Den første hjalp på din feber.
Den her vil fremskynde din heling og give dig din styrke tilbage.
Der er grøntsager, torskelever, urter…
Heijis knuste klinge passer godt til ham.
"Da jeg stoler på, De er ærefuld, håber jeg, De kan tro det samme om mig."
"Hvis De følger min mand, Okiyama, fører han Dem til et sted midtvejs,
hvor vi begge kan mødes i sikkerhed til te."
"Modtag gaven her som et tegn på oprigtighed
fra en, der ønsker Deres bekendtskab." Fra Heiji Shindo.
Vent. Hvad skal du?
-Drikke te. -Der er ingen te.
Det ved du godt, ikke? Han lokker dig i et baghold.
Jeg har brug for dig i live!
Vi har en kontrakt, husker du nok.
Kun jeg må dræbe dig.
Højre! Venstre!
Jeg sidder på en hest!
Det kan umuligt være andet end en fælde.
Heiji Shindo er der. Han er en direkte vej til en af dem, jeg svor at dræbe.
Hævnen tøver ikke.
Køligt.
Er det?
Du er ikke vant til at rejse eller til kulde.
Du skal have ekstra proviant for at holde varmen.
Jeg har varm te og penge. Det er proviant nok for enhver.
Vejene er fulde af farer, mit barn.
Hvis vi vender om nu, vil din far aldrig vide, at du rejste.
Du kan tage til Edo.
Den virkelige fare er i Edo. Jeg har en plan for at undgå det.
Om fire dage tager far mig med til brylluppet.
To dage til at finde Taigen,
én til at sikre, han møder sin dæmonsamurai,
og én til at få ham hjem med genoprettet ære.
Jeg husker en sag, da jeg var ung advokat.
En sindssyg munk gik rundt og befriede grise fra gårdene,
fordi han troede, han reddede dem fra middagsbordets onde skæbne.
Grisene løb ud i skoven, hylende i chok over friheden.
De fleste endte med at blive flået i stykker af ulve.
Resten sultede.
Og landsbyboerne sultede den følgende vinter.
Hvorfor sammenlignes jeg med grise?
Der er et begrænset antal tilgængelige veje
for hver mand og hver pige.
Kæmp inden for dine begrænsninger, ikke imod dem.
Jeg er ikke her for at blive belært.
Røvere.
Du kommer til at lære noget nu.
Tæl til ti, og kravl så ud af vinduet. Løb.
De herrer, I gjorde uklogt i at stoppe os.
Jeres forventninger er ikke jeres anstrengelser værd.
Tag min pung, og drag videre. Jeg har intet andet af værdi.
Bare nogle risboller og te til min rejse.
Jeg kunne godt spise.
Det er længe siden, jeg har dræbt en mand.
Gad vide, om jeg stadig husker hvordan.
Der er fart i de smukke fødder.
Men ikke fart nok.
Dit held, jeg ikke er en mand.
Den anden sko, prinsesse.
-Er du… -Jeg er uskadt.
Hvad plejede du at sige?
Hvis én gud svigter dig, vil en anden hjælpe dig.
Min ven.
Kan du tage os med til Kyoto?
Ikke Kyoto!
Mihonoseki, ved kysten. Det er vigtigt, at jeg er der i morgen.
Jeg kan betale.
De strøede hvide blomster på Buddha,
og blomsterne dyngede sig op på højde med Sumeru-bjerget.
Jeg så mit første bjerg, da jeg var 12 og løb hjemmefra.
Der var kun klipper og både.
Fiskeindvolde og fiskesind.
Kan du huske Kohama?
Hvorfor skulle du? Jeg prøver at glemme det.
Min fars liv afhang af, hvor mange fisk han fangede før solopgang.
Fangede han nok, kunne han drikke løs.
Gjorde han ikke, tævede han mig i stedet.
Og jeg kunne lugte torsken på hans næver.
Selv på hans dødsleje.
Der er 84.000 veje til dharma.
For mig var der kun to.
Fiskenettet eller sværdet.
Jeg kunne blive som min far, eller jeg kunne skære mig fri af nettet.
Og jeg kunne glemme alt om Kohama.
Jeg husker Kohama.
Han har ikke mere brug for et våben, end du har for to hænder til at pisse.
Han kan bide dig over, mens du sover.
Det hele.
Mester.
Jeg må nok bare læne mig tilbage og vente på bagholdet.
Eller måske er vi heldige og møder Heiji Shindo til te i morgen,
men der er ingen te.
Der er en hær af soldater, der skærer dig i tynde skiver,
som jeg ikke kan duellere mod.
Jeg kan også dræbe dig nu.
Hvorfor lod du mig følge dig? Hævnen tøver ikke.
Du har brug for mig, fordi du er svag.
Stadig en underernæret gadedreng.
Jeg kan slå dig med et hvilket som helst våben.
Et spyd.
En sten.
Mester, dine sting.
De slemme mænd finder dig.
Hvis den dør åbnes, dør vi.
Byens børn skræmte hinanden med historier om dig.
Hytten for enden af skoven,
hvor den uhyrlige dreng boede med sin skøgemor.
Vi udfordrede hinanden til at røre døren.
Indtil den en dag var væk.
Lader du dem se dig? Der vil komme mænd. Der vil altid komme mænd.
Og så var du en hund i byens gader, der levede af levninger i rendestenen.
Mizu!
Din omgang.
Jeg henter nål og tråd.
Hov!
Du har valgt dig en latterlig mester,
men du passer godt på ham.
Nu skal du høre. Når jeg har dræbt ham, kan du arbejde for mig.
Du kan ikke være min lærling.
Se dig lige, en halvlemmet halvhjerne.
Men jeg skal nok finde plads til dig i mine køkkener.
Jeg kan ikke arbejde for dig.
Jeg har altid drømt om storhed.
Jeg har givet alle mønter, jeg har fået, til saisen-boksen med en bøn.
Tror du, du kan opnå storhed?
Som der står, er der fire veje gennem verden.
Bondens, håndværkerens, købmandens og krigerens vej.
Hver af disse kan føre til storhed.
Jeg var ligeglad med hvilken, bare jeg fandt min.
Jeg troede, jeg ville opnå storhed med nudlerne.
Men nu har jeg set, hvad storhed er.
Og jeg ved, at jeg aldrig kommer i nærheden af storhed,
men jeg kan hjælpe.
Jeg kan hjælpe storheden.
Hvad? Jeg er da stor!
Nej tak. Vi går ikke ind i den dødsfælde.
Er Heiji Shindo denne vej?
Så går jeg denne vej.
Hallo! Hvad har du gang i?
Jeg er den eneste, der må dræbe ham.
Så hvis han går den visse død i møde,
vil jeg forhindre ham og døden i at blive for venskabelige. Forstået?
Vent.
Kan du tale?
"Mød mig til te. Det bliver sjovt."
Det åbner sig her. Gør dig klar.
Goddag!
Jeg var lige i humør til te.
Det er stadig en fælde.
Akemi! Tid til at stige ud.
Det her er ikke Mihonoseki.
Langt fra. Du kørte os længere væk, end hvor vi startede!
Så må I hellere begynde at gå!
Efter vi betalte ham!
Det kaldes at tage nogen ved næsen.
-Vi er en dags gåtur den modsatte vej. -To.
Hvad gør vi? Vi har ingen penge. Ingen måde at komme videre på.
Jeg fryser ihjel herude. Dækket af lort!
Gid vi var hjemme.
Nok til at få os derhen.
Har du hele tiden haft den?
Vidste du, vi ville ende sådan her? At jeg ville give op?
Mit barn, hvem har lært dig at male, at læse, at vaske, at danse?
Jeg kender dig.
Du er som en orkidé.
Yndig og enestående, men tåler hverken frost eller varme.
Og stædig hvad angår, hvornår du skal blomstre til fornuft.
Det er du heldigvis nu.
Lad os hyre en hest og tage hjem.
-Jeg kan stadig finde Taigen. -Du satsede på Taigen og tabte.
Nu skal vi sikre os det næstbedste tilgængelige udfald,
og det er i Edo, gift med shogunens søn.
Jeg havde ikke foreslået din far det,
hvis jeg ikke mente, det var det bedste for dig.
Det var dig. Du inviterede shogunens mand.
Sådan er verden. Den giver kvinder et fast antal veje.
Sømmelig kone eller usømmelig skøge.
Bliv ikke stødt. Du er ikke et barn længere.
Du er nødt til at se tingene, som de er.
Ja, jeg valgte en vej for dig.
Du solgte mig til en rigmandssøn. Hvordan er det anderledes end en skøge?
På en kro som den der er der lige nu leverandører og kødhandlere,
der rejser fra landsby til landsby for at købe piger.
Og piger bliver købt, solgt af deres egne familier.
Spørg dem, om det er anderledes.
Der er lykke at finde som hustru til den rette mand.
Selv til den forkerte.
Hist og her, med tiden.
Først nu opdager jeg,
at du aldrig troede på mig.
Akemi!
Disse fødder er ikke skabt til landevejen.
Så bløde, som frisk tofu.
Akemi.
Hvad foregår der?
Stop med at følge efter mig, gamle ged. Du har ikke råd til mig.
Mine beundrere følger mig. Jeg kommer fra Shimabaras mest eksklusive bordel
for at finde et værdigt sted til en god kurtisane.
Du ville indbringe en svimlende sum!
Jeg har været leverandør længe. Mange piger foregiver at være prinsesser.
Men du kunne være én.
Jeg har aldrig solgt halvt så elegant en pige.
Det har ingen.
Mit kotospil gav engang et rum fuldt af samuraier orgasme.
Jeg behøvede ikke at løfte en flig.
Så er det nok. Akemi, kom med.
Tag din skrumpne, gamle pik og råb efter en anden pige.
Denne er i Goros varetægt.
Sagde du, du ikke havde en kontrakt nu?
Min arbejdsgiver bad mig opvarte én, jeg vidste, ville lægge hånd på mig.
Han fortalte mig, at en kvinde må acceptere sin skæbne.
Men jeg ved, der er en anden vej. En, jeg selv vælger.
Jeg har hørt, der er en fremragende salon i Mihonoseki.
Du har heldet med dig! Du skal have en, der forhandler for dig.
Skaffer dig den bedste pris!
Goro kender alle.
Alle de bedste bordeller fra Kyoto til Edo,
eller Mihonoseki, om du vil.
Vi kan nå frem på en dag!
Tag min hest. Jeg beder dig. Du skal holde fødderne smidige.
Akemi, du ved ikke, hvad du gør.
I min ungdom så jeg sværdkæmpere nok til at vide, at jeg aldrig ville blive én.
Jeg satsede på andre kunstarter.
Handel. Te.
Den kedel har været i Shindo-klanens eje i 300 år.
Smukt jernarbejde.
Vi har ingen hemmeligheder her.
Du skulle komme alene. Rimeligt. Du forventede et angreb.
Jeg er ubevæbnet, udover en lille kniv til bønnekagerne.
Vi har vores sværd.
Måske har jeg 500 bueskytter skjult i klipperne omkring os.
Du er Heiji Shindo.
Du handler med kød, opium, hovedsagligt våben.
Mellemmand for illegale handlende fra Vesten.
Du har ledt efter mig.
Efter en mand, du har forbindelse til.
Jeg har forbindelse til mange.
Den hvide mand.
Der er ingen hvide mænd i Japan.
Sådan er loven. Ingen ville bryde loven.
Abijah Fowler.
Det er hans navn.
Hvad er dit anliggende med Fowler?
Han var en af de tre hvide mænd i Japan, da jeg blev født.
Jeg vil dræbe dem alle tre.
Der var fire hvide mænd, da du blev født.
Nu er der tre.
Fowler og jeg samhandler.
Mangeårige ordninger.
Dine forretninger er uvæsentlige.
Kan du ikke engang lade, som om du bekymrer dig for din vært?
Jeg ser i din retning og ser dig end ikke.
Du vil dræbe min partner. Jeg har ordre til at forhindre det.
Jeg sendte De Fire Hugtænder.
Jeg slog dem ihjel.
Det beviser, at du er formidabel. I ualmindelig grad.
Jeg kan blive ved med at hyre flere og dyrere lejemordere,
og du kan blive ved med at dræbe dem, hvilket koster os penge og dig tid.
Det gavner ingen.
Men du har heldet med dig.
Jeg er vis. Erfaren. Jeg ved, der er problemer, man ikke kan slå ihjel.
Et tilbud.
Et meget pænt ét.
Halvtreds tusind ryo.
Og vi udnævner dig til Sendai-lenets nye herre.
Rigt på tømmer, sake og silke.
Den nuværende herre er depraveret.
Shogunen vil udpege en efterfølger på vores anmodning.
Han gør det meste på vores anmodning.
Jeg har klargjort brevene.
Mizu, herre af Sendai. Hvorfor ikke?
Til gengæld
må du forsikre, at du opgiver alle onde hensigter mod mig
og Fowler.
En forsikring.
Det er en mindre detalje. Ubetydelig.
Din højre tommel.
Jeg tager den med som et løfte om, at du aldrig griber til våben mod os igen.
Din kniv skærer mere end kage.
Der er ingen skam i det.
Mange magtfulde herremænd har en grund til at gå med lange ærmer.
Vent. Du skylder mig en kamp først. Mig.
Hvad tror du, de laver?
Kan du lave mad?
Så lav mad.
Jeg nægter.
Jeg vil ikke have penge eller magt.
Jeg vil ikke være glad.
Bare tilfredsstillet.
-Du forventede dette. -Gjorde jeg?
En mand, for hvem handel er en kunst.
Du har forberedt dig på dette med et angreb eller et andet tilbud.
Måske mindre pænt.
Hvordan vil du nå frem til Fowler på hans slot på øen?
Gennem hoveddøren.
Virkelig. Det ville han.
Det gør han ikke.
Som hvid mand tolereres Fowler kun, så længe han forbliver uset.
Fowlers slot er uindtageligt.
For at nå ham må man krydse et voldsomt farvand.
Otte planer for at nå hans kammer på toppen,
hver med et signaturforsvar.
Og der er ingen dør.
Forsvarsværket er fuldkomment.
Forsøger du et angreb, dør du, før du ser hans ansigt.
Medmindre nogen hjælper dig.
Handel.
Personligt. Du vil dræbe Fowler. Jeg vil afslutte mit partnerskab med ham.
Jeg kan få dig derind.
Hvordan?
En sake-tønde.
Skal han ned i den?
Turen bliver lang og skrækkelig.
Men når jeg vender tilbage til slottet efter en fejlslagen forhandling,
bliver de ti fade med sake, jeg købte på vejen, placeret i forrådskamrene.
Du overvejer det vel ikke?
Enhver vej, der fører mig til Fowler, er god.
Den feber må have stegt din hjerne.
Det er ikke et fad, men en kiste!
Han har sikkert et rum fyldt med tønder med døde, indtørrede, godtroende fjender.
Jeg har nogle spørgsmål.
Det er klart.
Hvordan ved jeg, du ikke lader mig dø?
Hold selv den tåbelige plan op mod det simplere baghold, du forventede.
Hvorfor dræbe Fowler, når han gør dig så rig, du kan tilbyde mig 50.000 ryo?
Det angår kun mig.
Nej. Nej, det gør det ikke.
Tyve år med det fjæs.
Den stank.
Jeg hader ham.
Jeg hader ham så meget.
Hvorfor lugter den sake
dårligt?
Han vil dø i en fin tønde.
Det er den billige sake, vi giver de prostituerede.
Hvis du vil, har jeg et fad af min foretrukne sake. Den er meget tør.
Et spørgsmål.
Lad os sige, at han slipper ind og dræber din hvide mand.
Hvordan kommer han ud af slottet?
Jeg kan garantere for dit liv, indtil klingen rører Abijah Fowlers hals.
Der ender vores aftale.
Held og lykke med din flugt.
Et sidste spørgsmål.
Den blomst.
Hvem har skåret den?
Stregen er udsøgt.
Kun en stor mester kunne lave den.
Det kan ikke være dig.
Ikke flere spørgsmål.
Ned i tønden.
Hvad sker der, hvis jeg nægter?
Det kan du ikke.
Jeg fortalte sandheden, bortset fra én ting.
Jeg er her ikke alene.
I klipperne omkring dalen er 500 af mine bedste bueskytter.
Min lille joke tidligere var ingen joke.
Det er et baghold. Se selv.
Nægter du at træde ned i fadet, lader jeg dette bånd falde,
signalet til skytterne om at sortne himlen med deres pile,
og du dør, der hvor du står.
Og Fowler lever videre. For evigt, hvis jeg kender ham ret.
-Kravl derned. -Nej!
Gør det ikke. Der er ingen bueskytter…
Hold din kæft! Du har intet valg.
Sæt dig derned, eller du dør nu!
Jeg troede lige, du troede på ham. Der er ingen bueskytter.
Du går i seng med djævlen.
Han løj ikke.
De spænder buerne igen. Tæl!
En, to, tre, fire,
fem, seks, syv, otte.
Dårligt tegn.
De spænder buerne. To, tre, fire,
fem, seks, syv, otte.
To, tre, fire…
Snehat.
…fem, seks, syv, otte!
Vi klarer det aldrig.
Vi er fanget.
-To, tre… -Stop med at tælle sekunderne, før vi dør.
Til helvede med det. Hold mig over dit hoved og løb.
Vi behøver ikke begge at dø.
Ringo.
Nyttig.
Fyren her, altså!
Du har alligevel storhed i dig. Hvad gjorde du ved kæmpen?
Din afskærmning. Det var…
Din timing. Du er særdeles dygtig.
Den knuste klinge passer til din hånd.
Den er din.
Du vandt den.
Du var aldrig gået ned i tønden.
Hans slags ævler løs og ender med at fortælle, hvordan man knuser dem.
Han fortalte, hvordan du kommer ind på slottet!
Hvordan? Hvad var det? Blomsten?
Den billige sake.
De prostituerede!
Det er en skam, at vores duel står i morgen.
Jeg må dræbe dig, før du kan få hævn…
Den mand, jeg mødte,
er ikke en mand.
En dæmon.
Tomme øjne.
Øjne som dine.
Intet kan stoppe ham.
Han kommer.
Han kommer til at stå lige her og skære din hals op.
Han ser dig dø.
Din evne som sværdkæmper fortjener en modstander med fuld styrke og fokus.
Det kan jeg forsyne dig med, når jeg har udført min opgave.
På anden efterårsdag mødes vi ved helligdommen,
og du får den duel, du fortjener.
Tak.
Tag imod denne klinge, som passer så godt i din hånd, som garant.
Jeg vil vide alt, der er at vide om din dæmon.
Jeg kender kun hans navn.
Mizu.
Men nogen ved mere.
Han skal nok fortælle os alt.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil