Ignorer henne. Gjør det fort.
Det er bare et spedbarn.
Nei, det gråter ikke engang. Hvilket barn lager ingen lyd?
Bare se på det.
Ser du? En halvblods.
Knapt menneskelig.
Det er en nåde å drepe det. Gjør det nå.
Jeg klarer ikke.
Å, feiging. Jeg gjør det.
Nei!
Ta det.
Ta djevelbarnet og gå!
Vekk fra min mester! Hva gjorde du med ham?
Ikke jeg. Hoggtennene.
Mester, nei.
Ikke rør ham.
Det er en helligdom oppe i fjellet.
Han er trygg der.
Nei, Mizu! Ingen må se ansiktet ditt.
De onde mennene finner deg. Hvis den døren åpnes, dør vi.
Død?
Hvem av De fire hoggtennene er død?
Alle sammen.
Alle De fire hoggtennene.
Løs problemet.
Er det en ordre?
I ti år har jeg ventet på dette øyeblikket.
Ti år med planlegging
for å få absolutt kontroll over shogunatet.
Det er der.
På senga, skrevende, ventende.
Og du vil at jeg skal vie oppmerksomheten
til en vanskapt bastard
som kan håndtere et sverd.
Så om du kan, min kjære venn,
min pålitelige partner og likeverdige,
min høyre hånd og begge føttene på land, mitt kjæreste hjerte,
avse en kopp bekymring for vårt formål.
Og gjør det selv, for helvete.
Forbered en te-seremoni.
Lager du suppe nå?
Medisin.
Den vil lege ham.
Det bør den.
Hvis han dør, dør du.
Den der er giftig.
Snowcap. Én bit…
To biter…
Drikk dette.
Ser du?
Nyttig.
Du kan knapt stå, og slett ikke holde sverdet lenge.
Jeg drepte deg ikke når jeg lett kunne gjort det.
Legg det ned og sett deg. Jeg er nesten ferdig.
Det er en kontrakt på en duell.
Omkampen du skylder meg skal være registrert, lovlig og bevitnet.
Alt som gjenstår, er datoen.
Om hvor mange dager er du frisk nok til å dø?
Du overlevde så vidt forrige kamp.
Det var ingen kamp. Du er ikke i nærheten av mitt nivå.
Jeg liker håret ditt.
Jeg var drita full da vi sloss. Jeg feiret min forlovelse.
-Gratulerer. -Som nå er brutt.
Du kostet meg min stilling og min ære.
Jeg får alt tilbake når jeg kommer med liket ditt.
Hvor lang tid?
To dager.
Vi sier tre.
Ville du ha meg død, burde du ha slått til da du kunne.
Rett tid å drepe fienden på, er når du kan.
Det er ingen ære i det.
Du vil ikke ha hevn. Du vil ha en fest.
Når jeg finner mennene jeg vil drepe, lover jeg å ikke bruke tid på en seremoni.
Da er du ingen samurai.
Fortsatt en løshund som spiser av søpla mi.
Tre dager.
Mer medisin.
Den første fikk feberen din ned.
Denne vil fremskynde helbredelsen og gjenoppbygge styrken din.
Den har grønnsaker, torskelever, urter…
Mester Heijis knekte sverd passer ham godt.
"Som jeg anser deg som en mann av ære, håper jeg du kan se på meg som en.
Om du følger etter min ansatte, Okiyama, vil han føre deg til et sted
der vi trygt kan møtes og drikke te. Ta denne gaven som et tegn på oppriktighet
fra en som ivrer etter å gjøre ditt bekjentskap."
Fra Heiji Shindo.
Hei. Vent. Hvor skal du?
-Til te. -Det er ikke noe te.
Det vet du vel? Han leder deg til et bakholdsangrep.
Hei. Jeg trenger deg i live!
Vi har en kontrakt, ikke sant?
Bare jeg får drepe deg.
Høyre! Venstre!
Jeg er på en hest!
Det er ingen mulighet for at dette er noe annet enn en felle.
Heiji Shindo kommer.
Han er koblet til en av mennene jeg lovet å drepe.
Hevn nøler ikke.
Kjølig.
Er det?
Du er ikke vant til reiser eller kulde.
Du trenger ekstra forsyninger for å være varm.
Jeg har varm te og penger. Forsyninger nok til alle.
Veiene er fulle av fare, barn.
Hvis vi snur nå, vil ikke faren din få vite at du dro.
Du kan være på vei til Edo.
Den virkelige faren er i Edo. Jeg har en plan for å unngå den.
Jeg har fire dager til vi drar til bryllupet.
To dager til å finne Taigen,
én dag til å se til at han slår demonsamuraien
og én dag til å få ham hjem med æren gjenopprettet.
Jeg husker en sak da jeg var ung advokat.
En gal munk gikk rundt og befridde griser fra gårdene
i den tro at han reddet dem fra å havne på en tallerken.
Grisene løp inn i skogen og hylte av frihetens sjokk.
De fleste ble revet i filler av ulver.
Resten sultet.
Og landsbyboerne sultet den vinteren.
Hvorfor sammenligner menn meg med griser?
Jeg mener at det er et visst antall veier
tilgjengelig for hver mann og hver jente.
Kjemp innenfor dine grenser, ikke mot dem.
Jeg er ikke her for å lære en lekse.
Landeveisrøvere.
Du skal få lære en lekse.
Tell til ti, og klatre ut det vinduet. Løp.
Mine herrer, det var et dårlig valg å stoppe oss.
Deres forventninger står ikke til innsatsen.
Bare ta veska mi og gå. Jeg har ikke noe annet av verdi.
Bare risboller og te til reisen min.
Jeg kan spise.
Lenge siden jeg har drept en mann.
Lurer på om jeg fortsatt husker hvordan.
De pene føttene løper fort.
Men ikke fort nok.
Flaks at jeg ikke er en mann.
Den andre skoen, prinsesse.
-Går det… -Det går bra.
Hva pleide du å si?
Hvis én gud forlater deg, vil en annen hjelpe deg.
Min venn.
Kan vi få skyss til Kyoto?
Ikke Kyoto!
Mihonoseki, på kysten. Det er viktig at jeg er der i morgen.
Jeg kan betale.
De spredte hvite blomster på Buddha,
og blomstene de spredte, var stablet så høyt som Sumerufjellet.
Jeg så ikke fjell før jeg var tolv og rømte hjemmefra.
Bare klipper og båter.
Fiskeinnvoller og fiskehjerner.
Husker du Kohama?
Hvorfor skulle du? Jeg prøver å glemme.
Min fars liv avhang av
hvor mye fisk han fikk i garnet før soloppgang.
Nok fisk, og han kunne drikke kvota si.
Ikke nok, og han slo meg i stedet.
Og jeg kunne lukte torsken på knyttnevene hans.
Jeg luktet det på ham på dødsleiet.
Åttifire tusen veier til opplysthet.
For meg, bare to.
Garnet eller sverdet.
Jeg kunne bli faren min, eller jeg kunne skjære meg løs fra garnet.
Og jeg kunne glemme alt om Kohama.
Jeg husker Kohama.
Han trenger et våpen for å drepe deg som du trenger to hender for å pisse.
Han kan bite deg i to mens du sover.
Alt sammen.
Mester.
Jeg får vel slappe av og vente på bakholdsangrepet.
Eller kanskje vi er heldige, og i morgen møter vi Heiji Shindo til te,
bare at det ikke er noen te.
Det er en hær av soldater som skjærer deg i små skiver.
-Ingen av dem kan duellere mot meg. -Om du vil, kan jeg drepe deg nå.
Hvorfor lot du meg følge etter deg? Hevn nøler ikke.
Du trenger meg fordi du er svak.
Fortsatt en underernært kråkebolle på gata.
Jeg kan slå deg med hvilket våpen du vil.
Et spyd.
En stein.
Mester, stingene dine.
De slemme mennene finner deg.
Hvis den døren åpnes, dør vi.
Landsbybarna skremte hverandre med historier om deg.
Hytta i enden av skogen,
der monstergutten bodde med sin horemor.
Vi utfordret hverandre til å røre døren.
Helt til den en dag var borte.
Lot du dem se deg? Menn vil komme. Menn vil alltid komme.
Så var du en hund på gatene våre
og levde på rester i rennesteinen.
Mizu!
Din runde.
Jeg henter nål og tråd.
Ptro!
Du valgte en latterlig mester,
men du tar godt vare på ham.
Hør her. Når jeg har drept ham, kom og jobb for meg.
Du kan ikke være lærlingen min. Se på deg, halve lemmer og halv hjerne.
Men du skal få plass på kjøkkenene mine.
Jeg kan aldri jobbe for deg.
Jeg har alltid drømt om storhet.
Jeg la alle mynter jeg tjente i saisen-boksen med en bønn på seg.
Tror du at du kan bli stor?
Som de sier, det er fire veier gjennom verden.
Bondens, håndverkerens, handelsmannens og krigerens vei.
Hver av disse kan føre til storhet.
Jeg brydde meg ikke om veien, bare jeg fant min.
Jeg trodde i det minste jeg ville nå storhet innen nudler.
Men nå har jeg faktisk sett hvordan storhet ser ut.
Og jeg vet at jeg ikke kan røre storhet mer enn jeg kan svelge solen,
men jeg kan hjelpe.
Jeg kan hjelpe storhet.
Hva? Jeg er stor!
Nei, ellers takk. Vi går ikke i den dødsfellen.
Er Heiji Shindo denne veien?
Da går jeg denne veien.
Hei! Hva tror du at du gjør?
Bare jeg får drepe ham.
Så om han går for å møte den sikre død,
skal jeg være der og se til at han og døden ikke blir kompiser. Ok?
Vent.
Snakker du?
"Møt meg på te. Det blir gøy."
Det åpner seg her. Gjør deg klar.
Hallo!
Jeg var akkurat i humør til te.
Det er fortsatt en felle.
Akemi! På tide å komme seg ut.
Dette er ikke Mihonoseki.
Vi er langt unna. Du tok oss lenger unna enn da vi startet!
Da bør du begynne å gå!
Etter at vi betalte ham!
Det kalles å ta noen med på bærtur.
-Vi er en dags gange motsatt vei. -To.
Hva gjør vi?
Vi har ikke penger. Vi kommer ingen vei.
Jeg vil fryse i hjel her ute. Dekket av dritt!
Skulle ønske vi var hjemme igjen.
Nok til å få oss dit.
Har du hatt den hele tiden?
Visste du at vi ville ende opp slik? Og jeg ville gi opp?
Barn, hvem lærte deg å male,
å lese, å vaske, å danse?
Jeg kjenner deg.
Du er som en orkidé.
Nydelig og enestående, men tåler verken frost eller hete.
Og sta når det gjelder å la fornuften blomstre.
Nå gjør du heldigvis det.
La oss leie en hest og dra hjem.
Jeg kan enda finne Taigen.
Du satset på Taigen og tapte.
Nå må vi sikre det nest beste tilgjengelige resultatet,
og det er i Edo, gift med shogunens sønn.
Jeg hadde ikke foreslått ham for faren din om jeg ikke trodde det var det beste.
Du. Du hentet shogunens mann.
Dette er verden. Det gir kvinner et fast antall veier.
Respektert kone eller hore uten respekt.
Ikke bli sjokkert. Du er ikke et barn lenger.
Du må se ting som de er.
Ja, jeg valgte en vei for deg.
Du solgte meg til en rikmanns sønn. Er det annerledes enn å være en hore?
På en sånn taverna, akkurat nå,
er leverandører og kjøtthandlere
som reiser fra landsby til landsby og kjøper jenter.
Og jenter blir kjøpt, solgt av sine egne familier.
Spør dem om det er annerledes.
Man kan stjele litt lykke ved å bli gift med rett mann.
Selv med feil mann.
Små biter her og der, over tid.
Tenk å finne ut nå først
at du aldri hadde tro på meg.
Akemi!
Disse føttene var aldri ment for landeveien.
Så myke, som fersk tofu.
Akemi.
Hva er dette?
Din gamle geit, slutt å følge meg. Du har ikke råd til meg.
Fansen følger meg overalt.
Jeg forlot Shimabaras mest eksklusive bordell
for å få en jobb verdig mine talenter som kurtisane.
Du ville fått en astronomisk pris!
Jeg har alltid vært leverandør. Mange jenter later som de er prinsesser.
Du kunne vært en.
Har aldri solgt en jente halvparten så elegant som deg.
Ingen har det.
Koto-spillingen min brakte en gang et rom med samuraier til orgasme.
Måtte ikke løfte på kjolen.
Det holder. Akemi, bli med meg.
Ta den gamle, skrumpete pikken din til en annen jente.
Denne er i Goros pleie nå.
Så du sier at du ikke har en kontrakt nå?
Forrige arbeidsgiver ba meg underholde en mann
jeg visste ville slå meg.
Han sa at en kvinne er nødt til å akseptere sin skjebne.
Men jeg vet at det finnes en annen vei. En jeg velger selv.
Jeg hører det er en fin salong i Mihonoseki.
Å, frøken. Du har flaks.
Du må ha noen til å forhandle for deg.
Fikse den beste prisen!
Goro kjenner alle.
Alle de beste bordellene fra Kyoto til Edo,
eller Mihonoseki om du vil.
Vi kan være der på en dag!
Ta hesten min. Vær så snill. Må holde de føttene myke.
Akemi, du vet ikke hva du gjør.
I min ungdom så jeg nok feilfrie sverdkrigere
til å vite at jeg aldri ble en.
Jeg satset på andre kunster.
Handel. Te.
Den kjelen har vært i Shindo-klanen i 300 år.
Vakkert jernarbeid.
Vi har ingen hemmeligheter.
Du skulle være alene. Greit. Du forventet et angrep.
Jeg er ubevæpnet, bortsett fra en liten kniv til bønnekaka.
Vi har sverdene våre.
Kanskje jeg har 500 bueskyttere gjemt i klippene rundt oss.
Du er Heiji Shindo.
Du handler med kjøtt, opium og hovedsakelig våpen.
Mellommann for illegale handelsmenn fra Vesten.
Du har lett etter meg.
-Etter en mann du har koblinger til. -Jeg har koblinger til mange.
Den hvite mannen.
Det er ingen hvite menn i Japan.
Det er loven. Ingen ville bryte loven.
Abijah Fowler.
Det er hans navn.
Og hva har du med Fowler å gjøre?
Han var en av de tre hvite mennene i Japan da jeg ble født.
Jeg skal drepe alle tre.
Det var fire hvite menn da du ble født.
Det er tre nå.
Fowler og jeg har avtaler.
Langvarige avtaler.
Forretningene deres er uviktige.
Kan du ikke late som om du er bekymret for verten din?
Jeg ser mot deg, og jeg ser deg ikke.
Du vil drepe partneren min. Jeg er bedt om å forhindre det.
-Jeg sendte De fire hoggtennene. -Jeg drepte De fire hoggtennene.
Det beviser at du er formidabel, uvanlig nok.
Jeg kan fortsette å ansette flere og flere dyre drapsmenn,
og du kan fortsette å drepe dem, noe som vil koste oss penger og deg tid.
Dette gagner ingen.
Men du har flaks.
Jeg er klok. Erfaren.
Jeg vet om noen problemer du ikke kan drepe.
Et tilbud.
Et veldig fint et.
Femti tusen ryo.
Og vi utnevner deg til Sendai-hans nye lord.
Rikt på tømmer, sake og silke.
Vår nåværende lord er fordervet.
Shogunen vil utnevne en etterfølger etter vårt ønske.
Han gjør det meste etter vårt ønske.
Jeg har klargjort brevene.
Lord Mizu av Sendai. Hvorfor ikke?
Til gjengjeld,
måtte du tilby en forsikring
om at du gir slipp på alle onde hensikter mot meg
og Fowler.
En forsikring.
Det er en liten ting. Ingenting, egentlig.
Din høyre tommel.
Jeg tar den med som et løfte om at du aldri trekker sverd mot oss igjen.
Kniven din skjærer mer enn bønnekake.
Det er ingen skam i det.
Mange av de mektigste lordene har grunn til å gå med lange ermer.
Vent litt. Du skylder meg en kamp først. Meg.
Hva tror du de gjør?
Lager du mat?
Så lag mat.
Jeg nekter.
Jeg er ikke interessert i penger og makt. Jeg vil ikke være lykkelig.
Bare tilfreds.
Dette forventet du.
Gjorde jeg?
En mann som ser handel som en kunst. Dette har du en plan for,
et angrep eller et nytt tilbud.
Kanskje ikke så fint.
Om jeg tør spørre, hvordan vil du nå Fowler på slottet på øya?
Gjennom inngangsdøren.
-Virkelig. Det vil han. -Det vil han ikke.
Som en hvit mann tolereres Fowler bare så lenge han forblir usett.
Fowlers slott er ugjennomtrengelig.
For å nå ham, må du krysse voldsomt farvann.
Åtte etasjer for å nå hans kammer på toppen,
hver med et unikt forsvar.
Og det er ingen dør.
Forsvaret er absolutt.
Forsøker du et angrep, dør du før du ser ansiktet hans.
Med mindre noen kan hjelpe deg.
Handel.
Personlig. Du vil drepe Fowler. Jeg vil avslutte partnerskapet med ham.
-Jeg kan få deg inn i slottet. -Hvordan?
En sake-tønne.
Vil du ha ham inni den?
Turen blir lang og grusom.
Men når jeg returnerer til slottet og har mislyktes i å forhandle med deg,
vil de ti tønnene med sake jeg kjøpte på turen
settes på kjøkkenets lager.
Du vurderer ikke å gå inn i den.
Enhver vei som fører meg til Fowler, er god.
Feberen må ha kokt hjernen din.
Det er ikke en tønne. Det er en kiste!
Han har nok et rom fullt av tønner fylt med døde, skrumpete, dumme fiender.
Jeg har spørsmål.
Det må du ha.
Hva om du forlater meg der for å dø?
Sammenlign den planens tåpelige kompleksitet
med det enkle bakholdsangrepet du ventet.
Hvorfor vil du ha Fowler død når han gjør deg så rik
at du kan tilby meg 50 000 ryo?
Mine grunner er mine egne.
Nei. Nei, det er de ikke.
Tjue år med det ansiktet.
Den stanken.
Jeg hater ham.
Jeg hater ham så inderlig.
Hvorfor lukter saken
vondt?
Han vil dø i en fin tønne.
Det er den billige saken vi gir til de prostituerte.
Hvis du vil, har jeg en tønne med min favorittsake. Veldig tørr.
Jeg har et spørsmål.
Om han kommer seg gjennom alt det og dreper den hvite mannen.
Hvordan kommer han seg ut?
Jeg garanterer for ditt liv innenfor en klingelengde fra Abijah Fowlers hals.
Forretningene våre ender der.
Lykke til med å rømme.
Et siste spørsmål.
Den blomsten.
Hvem kuttet den blomsten?
Snittet er utsøkt.
Bare en mester kan kutte sånn.
Kan ikke ha vært deg.
Nok spørsmål.
Opp i tønna.
Hva skjer om jeg nekter?
Det kan du ikke.
Jeg fortalte deg sannheten om alt, bortsett fra på ett punkt.
Jeg kom ikke alene.
På klippene rundt dalen er 500 av mine beste bueskyttere.
Min lille spøk tidligere var ingen spøk.
Det er et bakholdsangrep. Ser du?
Hvis du nekter å gå i tønnen, slipper jeg dette båndet,
signalet til bueskytterne om å dekke solen med pilene sine,
og du dør der du står.
Og Fowler lever. Kjenner jeg ham rett, for alltid.
-Gå inn. -Nei!
Ikke gå inn. Det er ingen bueskyttere.
Hold kjeft! Du har ikke noe valg.
Gå inn! Gå inn eller dø nå!
Et øyeblikk trodde jeg du trodde ham. Det er ingen bueskyttere.
Du har gått til sengs med djevelen.
Han løy ikke.
De lader om. Tell!
En, to, tre, fire,
fem, seks, sju, åtte.
Dårlig tegn.
Lader om. To, tre, fire,
fem, seks, sju, åtte.
To, tre, fire…
Snowcap.
…fem, seks, sju, åtte!
Vi klarer det aldri.
Vi er fanget.
-To, tre… -Slutt å telle sekunder til vi dør.
Faen heller. Hold meg over hodet ditt og løp.
Ingen grunn til at vi begge skal dø.
Ringo.
Nyttig.
Denne fyren!
Litt storhet i deg, tross alt. Hva gjorde du med kjempen?
Skjoldferdighetene dine var…
Timingen din. Du er svært dyktig.
Det brukne sverdet passer i hånden din.
Vel, det er ditt.
Du vant det.
Du skulle aldri i den tønnen.
Sånne menn snakker så mye at de røper hvordan du kan knuse dem.
Han sa hvordan du kom deg inn i slottet!
Hvordan? Hva var det? Blomsten?
Den billige saken.
De prostituerte!
Det er synd at duellen vår er i morgen.
Jeg må drepe deg før du kan få din he…
Mannen jeg møtte…
…er ingen mann.
En demon.
Tomme øyne.
Øyne som dine.
Ingenting kan stoppe ham.
Han kommer.
Han vil stå her, og han vil åpne halsen din.
Han vil se deg dø.
Dine evner som sverdkriger fortjener en motstander
med full styrke og fullt fokus.
Jeg kan gi deg begge når jeg har fullført oppgaven min.
Den andre høstdagen møter jeg deg ved helligdommen,
og du skal få duellen du fortjener.
Takk.
Som sikkerhet, aksepter sverdet som passer din hånd så godt.
Jeg vil vite
alt som er å vite om demonen din.
Jeg vet bare navnet hans.
Mizu.
Men noen vet mer.
Han vil fortelle oss alt.
Tekst: Susanne Høyersten