A KÉK SZEMŰ SZAMURÁJ
Itt az ellenség. Adj nekem erőt! Vezesd kezem, hogy megöljem és életben maradjak,
hogy végezhessek a többivel.
Minden baljós előjel, a varjak károgása, a bolygók rosszindulatú
együttállása, minden gonosz álom, dühös szó…
Mester!
A szamuráj becsületes. Te nem vagy szamuráj.
Veszítse hatalmát fölöttem.
Kilencedik emelet. Fowler.
95, 96, 97, 98, 99…
Sűrű tej hosszan savanyítva: friss túró. A legjobb az Ír-szigeten, egyedül magukkal
osztom meg ezt a finomságot. Én ezen nevelkedtem.
Tej? Egy tehéntől?
Két marhát szállíttattam ide, hogy etethessem díszvendégeinket.
Finom savanykás.
Sosem unom meg, hogy ez a nép mennyire idegenkedik az udvariatlanságtól. A
világért meg nem sértenének, még ha épp ezrek halálát tervezik is.
Ugyan! Ennyinek nem kell meghalnia.
Bárkinek, aki utunkba áll. Aki nem hajt fejet, amikor vége van.
A puskák elkészültek?
Rég készen vannak. Nagyon készen, készen, készen vannak lázadni. Csak
hűségesek emberek kellenek, hogy elsüssék őket.
Chiba úr felhasználja kitűnő pozícióját a sógun tanácsnokaként. Nagy kockázat. Több
ezer harcos őrzi a sógun kastélyát.
Ezrek vagy tízezrek. Cseppet sem számít. Csak kard van náluk. Maguk
készítik a legjobb pengéket, de az én népem találja ki a legjobb módszereket a
gyilkolásra.
Egy puska sosem lehet olyan gyönyörű, mint egy kard, de egy puskával megszerezhetik
azt a kardot, amelyikre vágynak. A sógun és egész becses családja megboldogul
tavaszra.
És Chiba úr lesz a jobbkeze a kijelölt vezetőnek… Érzéketlen vagyok!
Az embereink képzettek, örömmel szolgálják. Mindegyik tiszta szívéből
gyűlöli Itoh sógunt.
Ó! Én nem gyűlölöm a sógunt. Én csupán a trónját akarom.
Ő az. Eljött. Mondtam, hogy eljön.
Muszáj látom.
Minek a csapda, ha te akarod kiirtani? Ülj le! Üzletelünk.
Muszáj látnom.
Tudod, mi jön most. Virágok.
Az sem lesz elég.
Jól van. Küldd az óriást!
-Megöleted magad. -Te valóban szörny vagy.
Nem láthatnak meg téged.
-Azt gondoltam, különleges vagy. -Rajta! Csak ugorj!
Megszállt a gonosz.
Mester! Mester!
Ringo?
Mizu!
Mizu?
Taigen?
Ez, ah, az én sálam.
Taigen! Valódi vagy?
Gondolom.
Tudsz járni?
Szép lassan.
Ez a „fel”. A „lent” arra van. A „kint” arra…
Nem szökünk meg. A kilencedikre megyünk.
Meg kell ölnöm egy embert.
Gyűlöllek.
Teaparti.
Segítek. Nem ölhet meg senki más csak…
Újra a foglyuk vagyok.
Én nem félek.
Az életem egy küzdelem.
A tanítvány nem hagyja magára a mesterét.
Bosszút állok, mama. Esküszöm.
Nagyon gyűlöllek.
Sehol sincs. Nyoma veszett. Megmondtam, hogy ezt a szamurájt nem lehet
megállítani, de te nem hallgattál rám.
Csak egy ember. Hadd jöjjön!
Jobb lenne, ha kivonnánk magunkat a veszélyből.
Milyen veszély? Ha a sógun küldöttségét bántják, az támadás a sógun ellen. Senki
nem mer támadni, amíg mi itt vagyunk.
Igen, ez igaz.
Abijah Fowler. Ő hol van?
Látod? Senki nem öl olyan jól, ahogy a britek. Mészárlásból élünk.
Ügyes vagy! A fele szintekig sem jutott el soha senki. Tetszettek a majmok?
Ó! Hoztad a barátodat? Ostobán hűséges.
Nem árult el semmit rólad.
Még azért sem, hogy megmentse a körmeit.
Ilyen messze eljöttél értem? Amiatt, amid talán vagyok? Talán. Azt hittem, minden
fattyamtól megszabadultam. A csatornát szegélyezik. Azok a fattyak… mint te vagy.
Én megölöm. Mind a négyüket.
Értem. Ki volt az? Történt valami a jó öreg Violettel. Te tetted?
Nos, Violetért.
Te még életben vagy? Miért?
Már tudom, mi a célom. Hogy szamuráj legyek, mint te.
Jól van. Tanítalak.