Haló? Haló, vy tam! Prosím. Musíte nám pomoct. Mám tu umírající nebo možná už
jsou mrtví. Bojím se podívat, ale snažím se je zachránit, i když se na jednoho moc
zlobím. Myslím, že ho znáte. Prosím! Jdu už několik dní, hledají nás zlí lidé a já
nevím, kam mám jít.
Co mám dělat?
Mizu. Jen pojď dál.
MODROOKÝ SAMURAJ
Má klec. Po tolik let. Trvalo věčnost, než mi postavili dobrý záchod. Šógun díky mě
nevýslovně zbohatl a já se musel skrývat. Roztočil jsem tam tolik zlata. Píchal jsem
desettisíckrát. Už to tam nikdy nechci vidět. Adieu!
Náš jarní průvod do Eda. Slíbil jsi, že se nebudeme nudit.
Nebudeme. Každý večer libůstky.
Jsem rád, že se ti zase vrátil apetit. Přišel jsi o ruku, ne o ptáka.
Měli bychom poslat zprávu, kdy dorazí zbraně. Naši přátelé jsou nervózní.
Ať si klidně jsou. Když ztratí obavy, budou si myslet, že nás nepotřebují.
Ale… víš ty kdy.
Tak co je v plánu na večer?
To je něco nového. Je mi potěšením, jako vždy, madam Kadži.
Vždy vám ráda posloužím.
Šťastnou cestu do Eda.
Hejdži Šindo, splnil jsi, co jsi slíbil. Každá zastávka je příjemným překvapením.
Věřím, že potěšení nám dodává sílu. Ale naše armáda je nic bez zbraní.
Strachuješ se jako stará ženská.
Strachuji se jako ten, kdo se chystá do války s celým šógunátem.
Zbraně budou propašovány na rybářských lodích za dva dny.
Chytré.
Naše armáda dobude hrad a já osobně popravím šóguna a celý rod Ito během rady
starších na jarním Matsuri. Páni si pak vyberou, jestli zemřou s ním, nebo se
pokloní mé loutce, která bude přijímat rozkazy ode mě!
Neřekl jsem, ať přestaneš.
Zbraně přivezou za dva dny. Prohledejte všechny přístavy a rybárny. Každou loď.
Otevřete každou krabici. Podplaťte kohokoli za jakoukoli cenu. Musíme se k
nim dostat dřív než Fauler. Jakmile je zajistíte, bude mi ctí Faulera zabít.
Ten muž by byl pohromou pro Japonsko. Nesmí se dostat k moci.
Najděte ty zbraně, než se dostanou do Eda. Přivezte je. Ihned.
Svatba proběhne během jarního Matsuri. Načasování nemohlo být lepší, i kdybych to
naplánoval sám. A každý pán nám přivezl ty nejcennější dary. Usměj se.
Co by sis tak mohla přát, co tady není?
Chci, abys mě nenutil do sňatku s nějakým cizím hrubiánem. Chci opustit Edo.
Dcero, kdy jsem ti v životě nedopřál, to, co jsi si umanula?
Když jsi mi začernil zuby?
Prostě mi věř.
Ahoj, příteli. Jak dlouho jsi uvnitř? Příliš dlouho. Venku je jaro.
Trefit tak malého ptáka přímo do křídla? Říkám, že jsi rozený zabiják.
Viděl jsi něco krásného a musel jsi to zabít. Jsi tak krutý, jak se říká.
Nic mi na to neřekneš?
Jsi smělá, že mluvíš s mladým pánem tak zpříma.
Smělost je nerozumná. Žena by měla být jako tofu. Nenápadná, bezbarvá a
nevýrazná.
Je tak strašný, jak se říká. Ani se mnou nemluví.
Mladý pán si nepovídá s žádnou ženou. Pravidlo paní Ito.
Jeho první žena lituje, že se jím neřídila.
Co se jí stalo?
Vrátila se ke své rodině.
A to v urně.
V posteli je pán stejně krutý jako v boji.
A jeho oblíbená poloha? Přece s obi kolem krku.
Akemi! Proboha, dítě. Jdi od toho okna. Tohle je teď tvůj cíl? Smrt?
Je snad jiná cesta ven? Buď okno, nebo nůž. Nebo počkat na obi.
Neboj se, Seki. Bohužel mi chybí odvaha. Běž pryč. Nepotřebuju tvé rady o
manželství, lásce nebo o čemkoliv, na co jsi dneska expert.
Nikdy jsem ničemu nerozuměl ani lásce, ani boji, ani politice nebo umění a
čemukoliv, čemu jsem měl. Byl jsem mizerný válečník.
Jedna jediná věc, o které jsem kdy věděl všechno, jsi ty.
Tohle je ode mě.
Deska na Go? Nehráli jsme od mých dvanácti.
Proč?
Protože jsem tě vždy porazila.
A proč? Protože ses učila.
Chceš být naštvaná na mě, přitom tě jen štve, že jsi majetkem někoho jiného.
Ženy by neměly být majetek.
Ale jsou. A zítra půjdeš od svého otce k panu Takajošimu.
Vždy jsem věděl, že ten den přijde. Od smrti tvé matky jsem se v čase, který jsem
měl, snažil připravit tě na svět, který je, ne na ten, který si maluješ.
Aniž by o tom tvůj otec věděl. Často i bez tvého vědomí. Myslíš, že jsi celé ty roky
chodila tajně číst do knihovny? Proč myslíš, že jsi to chtěla? Možná to nevíš,
ale jsi připravena dokázat mnohem víc, než tu jen přežít. A to uspět!
Rozšířit své území. Najít zranitelná místa. Ovládnout. Zvítězit.
Učila ses.
Můžeš si přestat hrát na mou matku.
Od zítřka už za mě nebudeš mít zodpovědnost.
Obviňuj mě, jestli chceš. Nenáviď mě. Nebyl jsem o nic lepší matkou než
válečníkem.
Ale tahle role mě těšila víc.
Někdo se nám probudil.
Řekni, když se probudí Taigen.
Díky svému učni jsi nezemřel. Jsi velmi tvrdošíjný.
Já nejsem jeho učeň.
Přežije to?
Jeho duše je také tvrdošíjná.
Jak ti můžu pomoct, mistře?
Vypral jsem ti prádlo. Nejspíš jsi nevěděl, že je špinavé. Teď vypadá mnohem
líp. Je bílé. Věděl jsi, že bylo bílé? Legendární mistr Eidži si zaslouží čisté
bílé prádlo. Zvlášť když mě bude trénovat.
Pomůžeš mi tím, že budeš zticha.
Táta taky miloval ticho!
Jsi naživu.
Všechno mě bolí.
Dobré znamení.
Sůl a rybí vnitřnosti. Kohama?
Skoro.
Tohle je kovárna mistra Eidžiho. Takže sem jsi před lety zmizel.
Tady ses učil.
Ve městě nikoho nezajímalo, jestli umřu hlady. Vzal mě k sobě. Odpočiň si. Vrátím
se.
Počkej. Musím ti poděkovat, žes mě zachránil. Jen nerad to přiznávám.
Nic mi nedlužíš.
Paní Ito doufala, že projížďka zlepší slečně náladu.
Podívej na ty stromy. Jako by rozkvetly jen na tvou svatbu.
I prostitutky pracují ve dne v noci.
Stát! Zastavte!
Jste daleko od domova?
Ano, paní Kadži. Jsem to já. Nebo mám snad recitovat renga?
Akemi? Akemi! Máš zuby manželky.
Každý platící zákazník v zemi jde v Edu na jarní Matsuri a nějakou honosnou svatbu.
Pronajali jsme si tady v Jošiwaře pokoje v čajovně.
Pracovali jsme celou cestu sem. Prošukali se všemi šedesáti devíti
zastávkami Nakasenda.
Ale proč jsi tady ty? A v šógunově znaku?
Ta honosná svatba, ta je moje.
Počkej. Ta svatba je tvoje svatba?
Ona je opravdová princezna.
Jistěže. Vsadím se, že žije na zámku.
Říká se tomu klec obklopená hady.
Ráda si s tebou vyměním život.
Obsloužily jsme unavené rozkroky všech mužů tady, abychom se poklonily tvé nové
rodině. Tobě stačí obsloužit jeden čerstvě umytý.
Vy to nechápete.
Že je to zvíře? Je slabý. Je to muž. A muži jsou slabí. Ti, co se chovají jak
zvířata, jsou nejslabší. Vnikají do žen a myslí si, že je to dělá silnými. Ve
skutečnosti jsou jejich penisy křehké. Odhalené. Však jsi to viděla. Chtějí, aby
je někdo přebalil, naplácal a nakojil, a pak se naparovat, jako by dobyli armádu.
Pěstuj jeho slabost. Buď jeho silou a bude tě uctívat.
No, nevím jestli to dokážu.
Přestaň utíkat za muži a od mužů a rozhodni se, co chceš sakra ty.
Chci mít svůj život pod kontrolou.
Tak převezmi kontrolu nad tím jeho, princezno.
Chudinka. Ten běloch ji zabije stejně jako ty ostatní.
Nebudu ti dlouho na obtíž.
Kdysi jsi tu byl doma.
Nebudu mít klid, dokud se nepomstím. A k tomu potřebuju meč.
Můžeš je zase spojit?
Ne. Zlomené je zlomené.
Pak se musí roztavit a znovu ukovat.
Tvůj meč se zlomil kvůli špatné směsi.
Byl dokonalý.
Byl příliš čistý.
Kov musíš smíchat s novou ocelí.
Máš pro mě ocel?
Ne.
Tak mi dej meč.
Ne. Zuří v tobě totiž neovladatelný oheň.
Už nejsem dítě, které jsi znal.
Ne. To dítě by tě vidělo a uteklo by. To dítě chápalo význam meče, hranici
oddělující život a smrt. Nemám pro tebe ocel.
Pak si vyrobím vlastní.
Jak jsi věděl, že jsem tady?
Ty nástroje, které používáš místo rukou kdo je vyrobil?
Já sám.
Proč?
Abych byl užitečný.
To je všechno?
Chtěl bych být samuraj. Chci být skvělý.
Většina lidí se směje, když jim to řeknu.
Je to vtipné?
Samuraj potřebuje ruce.
Opravdu? Jako mečíř potřebuje oči?
Tvé ruce. Nehoda, nebo od narození?
Od narození. Tvé oči?
Oheň.
A teď oheň poslouchá tebe!
Pracovals celou noc. Musíš mít hlad.
Slavné rybí knedlíčky starého Itagakiho. Jediná dobrá věc v Kohamě.
Nikdy jsem je neměl. Pamatuješ? Jedl jsem cizí zbytky jako krysa.
Tvá čepel.
Nešlo mi vyrobit ocel.
No a co? Musíš dostat tu zrůdu Faulera, než bude pozdě.
Meč je duší samuraje.
Ne, to se jen říká nováčkům v dódžó. Jsi dobrý. Možná lepší než já. A nikdo není
lepší než já.
Na zbrani nezáleží. Porazíš ho i kladivem. Na. Vstaň.
Mistr Eidži nebude rád, že hýbeš věcmi.
Na trénink jsem moc rozlámaný.
Myslíš, že mě můžeš porazit dvakrát?
Já, já… Promiň.
Neomlouvej se, Taigene.
Taigene?
Asi mi chybí Akemi.
Musím ti něco říct.
Akemi už nikdy neuvidíš.
Cože?
Je v Edu, bere si Takajošiho Ita.
Jak tohle víš?
Přihlížel jsem tomu, když ji odvedla stráž. Hledala mě, aby zachránila vaše
zasnoubení.
A tys ji v tom nechal?
Bylo to pro její dobro.
Musím jet do Eda.
Ne. Je to moc nebezpečné. Fauler plánuje útok na hrad.
Cože?
Viděl jsem jeho plány. Má armádu vyzbrojenou puškami. A Je chytrý. Chce
zaútočit během Rady starších.
Věděl jsi to celou dobu? Šógun, je v nebezpečí. Akemi je v nebezpečí. Co jsi to
vlastně za samuraje?
Já zabiju Faulera.
Ne ze cti. Z nenávisti. Vážně jsi netvor.
Jedu do Eda varovat šóguna a pak si tě najdu a zabiju.
Největší dar v životě jsem dostal od paní Ito, která mi dala dva syny. Takže kdybych
zemřel, na národ by to nikterak nedolehlo. Jen by se párkrát pomodlil.
S potěšením vás vítám na oslavě sňatku mého druhého syna Takajošiho Ita s jedinou
dcerou pana Daičiho Tokunobu.
Každý z vás je zde za prokázanou oddanost šógunátu. Ať je nevěsta stejně věrná, jako
jsou vaše klany věrné mně. Ať je její lůno stejně úrodné jako vaše pole.
Má drahá, tvé jídlo bylo připraveno speciálně pro tebe.
Králičí játra ve velouté z koňského semene. Na plodnost. Doufám, že dostojíš
povinnostem ženy rodu Ito.
Uvidíte, že zvládnu všechno.
Chlazený liščí mozek na moudrost. Polévka z krve prasečího plodu. Pro mládí
a vitalitu.
Tohle byl nápad tvého muže. Takový milý chlapec.
Prý se ti vše rozpadlo. Tvá ocel.
Netvor nemůže vyrobit ocel.
Skutečně?
Svět ve mně vidí nenávistné monstrum. Onryó. Ani má matka mě nedokázala milovat.
Možná mají pravdu.
Netrénoval jsem tě jako netvora ani člověka. Ukázal jsem ti, jak být umělcem.
Umělec dělá jen jedinou věc.
Podívej na mě. Nemohu bojovat, tkát ani farmařit. Vyrábím meče. Vařím, abych měl
sílu.
Studuji sútry, abych očistil své srdce.
Myslíš, že pomsta je umění?
Meče, hrnce, nudle, smrt. Pro umělce je to všechno stejné.
Pak jsem špatný umělec.
Umělec dává do umění všechno, co má. Všechno. Své přednosti i nedostatky, svou
lásku i hanbu. Možná i lidi, které potká. Nejlepší meče jsem vyrobil, když jsem měl
učně.
Myslel jsem, že ti vadím.
Obojí je pravda.
Možná je v tobě démon, ale je toho víc.
Když nepozveš vše, démon zasedne dvě židle a tvé umění bude trpět.
Tak co mám dělat?
Umím jen vyrábět meče. Každé ráno rozdělám oheň. A začnu znovu.
Jako tofu ke smlsnutí.
Mistr Takajoši ti poslal dárek!
Když ti tak chutnala večeře…
Dal ti snídani a oběd.
Baví tě mě takhle trápit? Zabít mi ptáka a nechat mě ho sníst? Pak další dva?
Mluv se mnou. Nebo je to snad pod tvou úroveň?
Byla to omluva za-za-za-za-za mou matku.
Chápu. Tvůj dar byl upřímný. Může mi manžel odpustit mou troufalost?
Můj muž nemá důvod se před ženou stydět. Ani s odpovědí nemusí spěchat. Nejlepší
učitel, kterého jsem kdy měla, koktal. Horší se mu smáli, ale já věděla, že je to
proto, že jeho mysl je tak plná myšlenek, že jeho ústa nestíhají. Když
recitoval poezii, slova se naplnila významem a mě naplnila ohněm. Vždycky jsem
do něj byla zamilovaná.
Proto. Může mi manžel odpustit mou troufalost?
A-a-a ano.
A mohl by mi recitovat?
Ringo?
Znáš Sútru srdce?
Tvar je prázdnota a prázdnota tvar. Všechny věci jsou prázdné. Nevznikají,
-nezanikají. -Nevznikají, nezanikají.
Některé věci sama nezvládnu.
Chci tě slyšet.
No tak.
I kdyby jen d-d-d dnes. Pojďme sdílet tento polštář. Neboť jsem dlouho putoval
po stezce svých snů, abych poznal skutečnost.
Prohledali jsme každou loď a každý vůz na pobřeží a nenašli jsme nic. V Japonsku
nejsou žádné západní zbraně. Obávám se, že váš běloch je podvodník a žene vás vstříc
smrti.
Dopis?
Jen obchod.
Dokonči to tady. Musím ti něco ukázat.
Novou hračičku.
Chtěl jsem dva zatracence, poslali čtyři. Je hezké být respektován.
Do toho! Dělej, co umíš.
Teď já. Je čas vyzkoušet naše pušky.
Naše pušky? Tomu nerozumím. Kde jsou?
Jsou tady. Pochopitelně jsem je trochu upravil, abych dostal dva tisíce pušek z
mé země do tvé země bez povšimnutí. Dějiny mé země jsou dějinami zbytečného utrpení.
Když jsem byl malý, Tudorovci spálili veškeré jídlo, které by mohlo nakrmit
povstalce pod O’Neillem. Hladověli jsme. Všichni hladověli. Ústa mrtvých zelená od
žvýkání kopřiv. Člověk je vynalézavý. Mí rodiče zemřeli brzy a já a sestra jsme
museli chytat krysy. Krysy rychle došly. Krmil jsem sestru svou krví. Udržel jsem
ji naživu o dva týdny déle. Tři dny jsem nespal, abych ochránil její tělo před
hladem, dokud země nerozmrzla. Vyřízl jsem jí ledviny a pohřbil ji. Byly jako hrášek
v tuku. Od té doby jsem nesnědl jediné jídlo, aby mi nemohlo připomenout to
sousto. Bylo to poslední, co jsem kdy udělal, protože jsem musel. Teď mám svůj
život pod kontrolou. Každé sousto.
Pan Čiba se mi pokusil ukrást zbraně. Myslím, že měl v úmyslu vést náš převrat
bez nás. Chceš jeho palce?
A co jeho vojáci?
Teď jsou to tví vojáci. Ztratili jsme člověka uvnitř. Budeš muset odvést Čibovu
práci na hradě. Myslíš, že to zvládneš?
Meč z téhle oceli by dokázal zabít i boha. Vyrobíš z ní čepel hodnou tvého
záměru.
Ne. Máš pravdu. Zatím si nezasloužím meč. Tahle ocel je pro tebe. Musím jet do Eda a
zabít toho, koho jsem se zapřísáhl zabít. Pokud se to podaří a já přežiji, tak se
vrátím. Pak rozhodneš, jestli si zasloužím meč z tohoto kovu, vyrobený
tebou.
Odpusť, že odcházím, mistře Eidži. Vím, že ses těšil, že mě budeš učit. Možná pár
let. Ale mistr mě potřebuje.
Sbohem, otče meče.
Sbohem, otče meče!
Sbalte si věci. Vaše služby již nejsou zapotřebí. Řekněte paní Ito, že mi může
přestat vybírat jídlo a společnost.
Kdo se postará o tebe?
Princezna nás povolala.
Není to předvolání. Je to obchodní nabídka, paní Kadži. Mám teď své peníze a
chci vykoupit vaše dámy ze smlouvy. Všechny.
Pětinásobek toho, co vám dluží.
Za jakých podmínek?
Za žádných. Kromě toho, že každá z nich bude svobodná a volná.
Nemusím se stát prostitutkou?
Nic nám nedlužíš.
Nedlužím. Ale zdá se, že už jsem se rozhodla, co sakra chci. Zároveň budu
potřebovat nové pomocnice. Dobrý plat, nové šaty. Ale museli byste tu bydlet.
Tady? Ve tvém paláci?
Je to příležitost, ale musím se hodně učit. Potřebuji přátele, kterým věřím. Se
zkušenostmi ze světa.
Tohle je to nejlepší, co mě kdy potkalo. Nemohu tomu uvěřit.
Myslím to vážně. Jestli nechceš zůstat.
Byla jsem na tebe hrozná, a ty mi nabídneš tohle? Prosím. Akemi, prosím,
poslechni mě. Musíš odejít. Jsi tu ve velkém nebezpečí.
Otče, nevěděla jsem, co mám dělat. Řekni mu, to, co mně. No tak.
Proti šógunátu se chystá spiknutí. Nějaký běloch hodlá zaútočit na hrad a
zabít šóguna Ito s celou rodinou. Všechny uvnitř hradeb. Má armádu, cizí zbraně, a
také komplice u dvora.
A řekl i kdy?
Na Radě starších. Musíte odjet hned.
Děkuji. Možná jsi nás zachránila, včetně mé dcery. Kdo ještě to ví?
Nikdo.
Jsem ti tak moc vděčný.
Ise!
Řekl jsem, že mi máš věřit. Nebudeš dlouho vdaná za nějakého hrozného muže.
Teď jsi členkou rodu Ito. Až šógun a jeho synové zemřou, lidé se semknou kolem tebe.
Jejich moc připadne mně s mými novými partnery.
Mnoho lidí zemře. Tady budeš v bezpečí, dokud to neskončí. Pak mi můžeš poděkovat.
Ne!