Haló?
Je tam někdo?
Prosím. Musíte nám pomoct.
Mám tu umírající lidi. Nebo už možná mrtvé.
Bojím se podívat, ale snažím se je zachránit,
i když se na jednoho z nich dost zlobím.
Nejspíš ho znáte.
Prosím! Plahočím se už dny a mám za zády zlosyny.
Nevím, kam jinam jít.
Co mám dělat?
Mizu.
Pojďte dovnitř.
MODROOKÝ SAMURAJ
Moje klec.
Tolik let.
Trvalo jim věky, než postavili pořádný latríny.
Šógun díky mně nevýslovně zbohatnul a já se musel jen schovávat.
Protočil jsem tam hory zlata.
Opíchal 10 000 holek.
Už nikdy to tu nechci vidět.
Adieu!
Naše jarní pouť do Eda.
Slíbil jsi mi, že se nebudeme nudit.
Taky že ne.
Každý večer nás čeká lahůdka.
Jsem rád, že se ti vrátil apetit.
Přišel jsi o ruku, ne o péro.
Měli bychom poslat zprávu, kdy dorazí pušky.
Naši přátelé jsou neklidní.
Ať jsou.
Aby je nenapadlo, že nás nepotřebují.
Ale víte, kdy dorazí.
Co máme dnes večer v plánu?
Tak tohle… jsem ještě neviděl.
Jako obvykle je mi ctí,
madam Kadži.
Vždy vám ráda posloužím.
Šťastnou cestu do Eda.
Heidži Šintó, nepřeháněl jsi.
Každá zastávka byla překvapení a rozkoš.
Věřím, že rozkoš dodá člověku sílu.
Ale naše armáda bez pušek nic nezmůže.
Strachuješ se jako stařena.
Strachuji se jako muž, který půjde do války s celým šógunátem.
Zbraně propašujeme za dva dny
na rybářských lodích.
Chytré.
Naše armáda dobude hrad
a já osobně popravím
šóguna a celý klan Itó
během Rady starších na jarních slavnostech.
Knížata si pak budou moct vybrat.
Buď zemřou s ním, nebo se pokloní mé loutce,
která ode mě bude přijímat rozkazy!
Neřekl jsem, že máš přestat.
Zásilka dorazí za dva dny.
Prohledejte všechny přístavy a rybářské vesnice. Každou loď.
Otevřete každou bednu. Podplaťte každého, za každou cenu.
Musíme pušky získat dřív než Fowler.
Až je zajistíte, osobně Fowlera s potěšením zabiju.
„Ten muž by byl Japonsko umořil. Odmítá se o moc dělit.“
Najděte ty pušky, než dorazí do Eda.
A přineste mi je. Jděte.
Vaše svatba vychází přesně na jarní slavnosti.
Sám bych to nenaplánoval lépe.
Každý kníže nám přinesl to nejlepší.
Usměj se trochu.
Co by ti tady ještě tak mohlo chybět?
Nechci být nucená k sňatku s hrozným mužem, kterého neznám.
Chci odjet.
Dcero.
Kdy jsi v životě nedostala, co jsi chtěla?
Když jsi mi začernil zuby?
Prostě… mi věř.
Ahoj, příteli.
Jak dlouho už tam jsi?
Příliš dlouho. Venku je jaro.
Zasáhnout tak malého ptáka za letu?
Jste rozený zabiják.
Viděl jsi něco krásného a musel jsi to zabít.
Jsi krutý, jak se povídá.
Nic mi k tomu neřekneš?
Máš odvahu mluvit s mladým pánem tak otevřeně.
Odvaha není moudrá.
Žena by měla být jako tofu. Nenápadná, bezbarvá a nevýrazná.
Je tak hrozný, jak se říká. Ani se mnou nepromluví.
Mladý mistr nemluví s žádnou ženou. Pravidlo paní Itó.
Kéž by ho jeho první žena dodržovala.
- Co se jí stalo? - Vrátila se domů za rodinou.
V urně.
V posteli je stejně nemilosrdný jako v boji.
Oblíbená poloha tvého snoubence?
S opaskem kolem tvého krku.
Akemi! Proboha, dítě.
Běžte od toho okna.
Po tomhle teď toužíte? Po smrti?
Je tu snad jiné východisko?
Buď okno, nebo nůž. Nebo si počkám na opasek.
Neměj obavy, Seki. Naneštěstí nemám odvahu.
Jdi pryč.
Nepotřebuju tvé rady ohledně manželství, lásky
nebo čehokoli, na co jsi dnes odborník.
Já nikdy lásku nepochopil.
Ani válčení, politiku, umění…
Ani nic jiného, co je třeba.
Byl jsem mizerný válečník.
Jediné, co jsem kdy dokonale znal, jste vy.
Tady. Dárek ode mě.
Go?
- Naposledy jsme hráli, když mi bylo 12. - Proč?
Protože jsem pokaždé vyhrála.
Proč?
Protože jste se učila.
Rozhodla jste se mnou opovrhovat,
ačkoli vám ve skutečnosti vadí, že jste cizím majetkem.
Ženy by neměly být majetek.
Ale jsou.
A zítra vás otec předá do vlastnictví pana Takajošiho.
Vždy jsem věděl, že tenhle den přijde.
Po smrti vaší matky
jsem se vás ze všech sil
snažil připravit na skutečný život,
namísto života, jaký byste si přála.
Aniž by to váš otec věděl.
Často jste to ani nevěděla vy sama.
Celé ty roky jste se vkrádala do knihovny, abyste si četla.
Jak myslíte, že vás to napadlo?
Věřte nebo ne,
ale jste vybavená znalostmi, díky kterým tu nejen přežijete…
ale i uspějete.
Rozšiřte svůj vliv.
Odhalte slabiny. Dobývejte.
Zvítězte.
Učila jste se.
Můžeš si přestat hrát na mámu.
Od zítřka už mě nebudeš mít na krku.
Klidně mi to klaďte za vinu.
Nenáviďte mě.
Nebyl jsem o nic lepší matka než válečník.
Ale dělalo mi to větší radost.
Někdo se probral.
Řekněte, když se probere Taigen.
Díky svému učňovi jsi nezemřel.
Máš nezlomnou duši.
Už nejsem jeho učeň.
Přežije Taigen?
Také má nezlomnou duši.
Čím vám dnes posloužím, mistře?
Vypral jsem vám oblečení. Ani jste nevěděl, jak je špinavé.
Hned vypadá mnohem líp. A je bělejší.
Víte vůbec, že je bílé?
Proslulý mistr Eidži si zaslouží čisté spodní prádlo.
Zvlášť když mě bude učit.
Můžeš mi pomoct tím, že budeš mlčet.
Táta taky miloval ticho.
Jsi naživu.
Všechno mě bolí.
To je dobrý znamení.
Sůl a rybí vnitřnosti.
Kohama?
Poblíž.
Tohle je kovárna mistra Eidžiho.
Takže tady ses před lety schoval.
Tady jsi trénoval.
Ve městě by mě nechali umřít hlady.
Mistr se mě ujal.
Odpočívej. Vrátím se.
Počkej. Dovol mi poděkovat ti za záchranu.
Je těžký to vůbec přiznat.
Nic mi nedlužíš.
Paní Itó doufala, že ti projížďka zvedne náladu.
Podívej na ty stromy.
Jako by vykvetly speciálně na svatbu.
Dokonce i nevěstky pracují ve dne v noci.
Stát! Zastavte.
Jste daleko od domova.
Ano, madam Kadži.
Jsem to já. Nebo mám zarecitovat rengu?
Akemi?
Akemi! Máš zuby manželky.
Každý platící zákazník v zemi odjel do Eda na jarní slavnosti…
a pompézní královskou svatbu.
Pronajaly jsme si pokoje v čajovně tady v Jošiwaře.
Celou cestu jsme dřely.
Prosouložily jsme se všemi 69 zastávkami Nakasenda.
Ale co tady děláš ty? Máš šógunův znak?
Ta pompézní královská svatba, zdá se, zahrnuje… mě.
Počkej. To bude tvoje svatba?
Vážně je skutečná princezna.
Určitě. Vsadím se, že žije na hradě.
Jsem v pasti, obklopená hady.
Na místě si to s tebou vyměním.
Cestou jsme obsloužily utrmácené rozkroky všech chlapů,
abychom složily poklonu tvé nové rodině.
Ty musíš obsloužit jen jeden, pěkně vymydlený.
Nechápeš to.
Že je surovec? Je slabý.
Ale je chlap. Všichni chlapi jsou slabí.
A ti nejsurovější jsou nejslabší.
Pronikají do žen a myslí, že jim to dodává moc.
Mužův pták je křehký.
Nechráněný. Sama jsi to viděla.
Chtějí přebalit, naplácat a nakojit.
Pak odkráčí s pocitem, že vyhráli bitvu.
Hýčkej si jeho slabost.
Dodávej mu sílu
a bude tě uctívat.
Nevím… jestli to dokážu.
Přestaň utíkat od chlapů a k chlapům
a rozmysli se, co sakra sama chceš.
Chci rozhodovat o svém životě.
Pak ovládni ten jeho,
princezno.
Chuděra.
Ten běloch ji zabije spolu s ostatními.
Nebudu ti dlouho na obtíž.
Kdysi jsi tu měl své místo.
Nebudu mít místo nikde, dokud se nepomstím.
A k tomu potřebuju svůj meč.
Dokážeš ho spojit?
Ne.
Co je zlomené, už nespojíš.
Pak se musí roztavit a ukovat znovu.
Zlomil se kvůli špatné slitině.
Byl dokonalý.
Kov byl příliš čistý.
Tvůj kov potřebuje smísit s novou ocelí.
Máš pro mě ocel?
Ne.
Tak mi dej meč.
Ne.
Zuří v tobě nekontrolovatelný oheň.
Už nejsem dítě, které jsi znal.
Ne.
To dítě by při pohledu na tebe uteklo.
To dítě znalo podstatu meče,
hranice mezi životem a smrtí.
Pro tebe žádnou ocel nemám.
Pak si vyrobím vlastní.
Mizu!
Jak jste věděl, že tu jsem?
Ty tvé nástroje, co používáš místo rukou,
kdo je vyrobil?
Já.
Proč?
- Abych byl užitečný. - Jen proto?
Chci být samuraj. Chci být dokonalý.
Většina lidí se směje, když jim to řeknu.
Je to legrační?
Samuraj potřebuje ruce.
Myslíš?
Jako mečíř potřebuje oči?
Tvoje ruce.
Nehoda, nebo postižení?
Postižení.
Vaše oči?
Oheň.
A teď vás oheň poslouchá.
Pracoval jsi celou noc. Musíš mít hlad.
Slavné rybí knedlíčky starého Itagakiho.
Jediná dobrá věc na Kohamě.
Nikdy jsem je neměl.
Pamatuješ? Byl jsem jen čokl, co žral odpadky.
Tvůj meč.
Ocel se nechce vytvarovat.
No a?
Musíš vyrazit za tím parchantem Fowlerem, než bude pozdě.
„Meč je duší samuraje.“
Blbost, to jen vykládají ve školách nováčkům.
Jsi dobrej. Možná lepší než já.
A nikdo není lepší než já.
Na zbrani nezáleží.
Porazil bys ho kladivem.
Tady. Vstávej.
To se mistru Eidžimu nebude líbit.
Na trénování jsem moc pomlácenej.
Myslíš, že mě porazíš dvakrát?
Promiň.
Neomlouvej se, Taigene.
Taigene?
Nejspíš mi chybí Akemi.
Musím ti něco říct.
Akemi už nikdy neuvidíš.
Cože?
Je v Edu a vdá se za Takajošiho Itóa.
Jak to víš?
Přihlížel jsem, jak ji odváží Tokunobuovy stráže.
Našla mě, aby zachránila vaše zasnoubení.
A tys jim ji prostě vydal?
Bylo to pro její dobro.
Musím do Eda.
Ne. Je to příliš nebezpečné. Fowler plánuje útok na tamní hrad.
Cože?
Viděl jsem jeho plány. Má armádu vyzbrojenou puškami.
Je chytrý. Zaútočí během Rady starších.
A ty to celou dobu víš?
Šogún je v nebezpečí. A Akemi taky.
Co jsi to za samuraje?
Zabiju Fowlera.
Ne ze cti.
Z nenávisti.
Vážně jsi démon.
Jedu do Eda varovat šóguna.
A pak tě najdu a zabiju.
Největší dar, jaký jsem kdy dostal,
mi dala má paní Itó, a sice mé dva syny.
Takže kdybych zemřel,
národ by mou smrt nepocítil.
Kromě několika modliteb.
S radostí vám nabízím místo na oslavě sňatku mého druhého syna,
Takajošiho Itóa,
a jediné dcery knížete Daičiho Tokunobua.
Jste tady, jelikož jste prokázali bezmeznou oddanost šógunátu.
Nechť je nevěsta svému muži stejně věrná jako vaše klany mně.
Nechť je její lůno stejně úrodné jako vaše pole.
Má drahá,
tobě jsme nechali připravit zvláštní chody.
Králičí játra přelitá koňským semenem.
Na plodnost.
Doufám, že dostojíš svých povinností jako manželka klanu Itó.
Brzy zjistíte, že zvládnu všechno.
Vychlazený liščí mozek na moudrost.
Polévka z krve nedonošeného podsvinčete.
Pro mládí a vitalitu.
Tohle byl nápad tvého muže.
Takový milý chlapec.
Takže… vše se rozdrobilo.
Tvá ocel.
Démoni asi neumí vyrábět ocel.
Myslíš?
Svět mě vidí jako nenávistnou zrůdu.
Onrjó.
Stejně jako moje matka.
Nedokázala mě milovat.
Možná mají pravdu.
Neučil jsem tě, jak být démonem.
Ani člověkem.
Ukázal jsem ti, jak být umělcem.
Umělec dělá jen jednu věc.
Jako já.
Nemůžu bojovat, tkát ani obdělávat půdu.
Vyrábím meče.
Vařím a jím, abych měl sílu vyrábět dobré meče.
Studuju sútry, abych si očistil srdce a vyráběl dobré meče.
Myslíš, že pomsta je umění?
Meče, hrnce, nudle, smrt.
Pro umělce je to totéž.
Pak jsem špatný umělec.
Umělec dává do umění všechno.
Vše, co v něm je.
Tvé přednosti a nedostatky,
tvou lásku i hanbu.
A lidi, které jsi potkal.
Nejlepší čepele jsem vyrobil, když jsem měl učně.
Já myslel, že tě otravuju.
Obojí je pravda.
Možná je v tobě démon, ale nejen to.
Pokud do toho nedáš všechno,
démon tě pohltí
a tvé umění utrpí.
Tak co mám dělat?
Já umím jen vyrábět meče.
Každé ráno rozdělávám oheň.
A začínám znovu.
Jako tofu připravené k požití.
Pan Takajoši ti posílá dárek.
Jelikož ti tak chutnala večeře,
obstaral ti snídani a oběd.
Přijde ti zábavné mě mučit? Zabít ptáčka a nutit mě ho sníst?
Dát mi další dva?
Řekni něco.
Nebo jsem pod tvou úroveň?
Byla to… omluva
za mou matku.
Aha.
Tvůj dar byl upřímný.
Odpustí mi manžel, že jsem ho udeřila?
Manžel se před svou ženou nemusí stydět,
ani nemusí spěchat s odpovědí.
Můj nejlepší učitel taky koktal.
Ostatní učitelé se mu smáli,
ale já věděla, že jeho pusa jen nestíhá tok myšlenek,
který se mu honí hlavou.
Když recitoval poezii,
naplňoval slova významem, a v mém srdci se rozhořel plamen.
Já… celou dobu se mi tajně líbil.
Tak znovu.
Odpustí mi manžel, že jsem ho udeřila?
Ano.
Zarecitoval by mi manžel?
Ringo.
Znáš sútru srdce?
„Tvar se neliší od prázdnoty a prázdnota od tvaru.
Vše je jen prázdné.“
„Nic se nerodí, nic se nezlomí…“
Jsou věci, které sama nezvládnu.
Chci tě slyšet.
Do toho.
„I kdyby jen dnes,
podělme se o polštář.
Dlouhá je cesta
z mých snů do reality.“
Prohledali jsme každou loď a každý povoz na každém pobřeží.
A nic jsme nenašli.
V Japonsku žádné západní pušky nejsou.
Obávám se, že tvůj běloch je podvodník
a že jedeš na smrt.
Dopis?
Jen obchodní.
Nech si to na potom. Chci ti něco ukázat.
Zcela novou hračku.
Žádal jsem dva odsouzence.
Poslali čtyři.
Úcta je hezká věc.
Tak prosím!
Opři se do toho.
Teď já!
Je načase vyzkoušet naše pušky.
Naše pušky?
Tomu nerozumím. Kde jsou?
Přímo tady.
Samozřejmě byly nutné úpravy,
abych ze své domoviny do tvé dostal nepozorovaně 2 000 pušek.
Dějiny mé země jsou protkané utrpením.
Byl jsem ještě kluk, když Tudorovci pálili veškeré jídlo,
na které by si O'Neillovi rebelové mohli dělat zálusk.
Hladověli jsme. Všichni.
Mrtví měli zelené pusy, jak žvýkali jetel.
Hladoví jsou vynalézaví.
Rodiče umřeli brzy.
Nechali nás se sestrou chytat krysy.
Jenže ty rychle došly. Krmil jsem sestru vlastní krví.
Udržel jsem ji naživu další dva týdny.
Tři dny jsem nespal,
abych ochránil její tělo před vyhladověním, dokud zem nerozmrzla.
Vyřízl jsem jí ledviny a pohřbil ji.
Byly obalené tukem.
Od té doby jsem nejedl jídlo, u kterého bych si na to sousto nevzpomněl.
To byla poslední věc, kterou jsem udělal z nutnosti.
Teď mám svůj život pevně v rukou.
Každé sousto.
Mistr Čiba se mi pokusil ukrást zásilku.
Myslím, že měl v úmyslu uskutečnit převrat bez nás.
Chceš jeho palce?
A co jeho vojáci?
Teď jsou tvoji.
Už nemáme nikoho na hradě.
Budeš tam muset Čibu vystřídat.
Zvládneš to?
Meč z téhle oceli by dokázal zabít boha.
Ukováš z ní čepel hodnou tvého cíle.
Ne. Máš pravdu.
Nezasloužím si meč. Ještě ne.
Ta ocel je pro tebe.
Musím do Eda zabít muže, kterého jsem přísahal zabít.
Pokud uspěju a přežiju,
vrátím se.
A sám určíš, jestli jsem hoden meče z tohoto kovu
vyrobeného tvou rukou.
Odpusťte, že odcházím, mistře Eidži.
Vím, že jste se těšil, že mě budete učit možná roky.
Ale mistr mě potřebuje.
Sbohem, otče kováři.
Nashle, otče kováři!
Sbalte si věci. Už vás nebudu potřebovat.
Vyřiďte paní Itó, že už mi nemusí vybírat pokrmy
a společnost.
Ale kdo o tebe bude pečovat?
Princezna si nás předvolala.
Tohle není předvolání.
Je to obchodní nabídka, madam Kadži.
Mám teď vlastní peníze a ráda bych odkoupila smlouvy tvých dívek.
Všechny.
- Pětkrát tolik, než ti každá dluží. - Za jakých podmínek?
Za žádných.
Každá z nich bude svobodná a bude moct odejít.
Nemusím být nevěstka?
Nic nám nedlužíš.
To ne.
Nejspíš jsem se rozhodla, co sakra chci.
A taky potřebuju nové služebné.
Dobrý plat, nové šaty. Jen budete muset bydlet tady.
Tady? V tvém paláci?
Jsou tu příležitosti. Ale mám se co učit. Potřebuju přátele, kterým můžu věřit.
Ostřílené přátele.
To je to nejlepší, co mě kdy potkalo.
Panečku. To se mi snad zdá.
Nelhala jsem. Jestli nechceš zůstat…
Chovala jsem se k tobě strašně.
A přesto mi nabízíš tohle?
Prosím, Akemi. Prosím tě, poslouchej mě.
Musíš pryč.
Hrozí ti obrovské nebezpečí!
Otče, nevěděla jsem, za kým jiným jít.
Zopakuj mu, cos mi řekla. Mluv.
Chystá se spiknutí proti šógunátu.
Bílý muž plánuje zaútočit na hrad Edo
a zabít šóguna Itó a celou jeho rodinu.
Všechny za hradbami.
Má armádu, zahraniční pušky,
komplice u dvora.
Řekl kdy?
Na shromáždění knížat.
Musíte okamžitě odjet.
Děkuji.
Nejspíš jsi nás všechny zachránila, včetně mé dcery.
Kdo o tom ještě ví?
Nikdo.
Nevím, jak ti poděkovat.
Ise.
Říkal jsem ti, ať mi věříš.
Za surovce dlouho vdaná nebudeš.
Teď jsi členem klanu Itó.
Lidi půjdou za tebou, až šóguna a jeho syny zavraždí.
A jejich moc padne do klína mně…
a mým novým spojencům.
Zemře mnoho lidí.
Tady budeš v bezpečí, dokud to neskončí.
Pak mi můžeš poděkovat.
Ne!
Překlad titulků: Anna Farrow