‫שלום?‬
‫שלום לך!‬
‫בבקשה. אתה חייב לעזור לנו.‬
‫יש פה אנשים גוססים או… אולי הם כבר מתים.‬
‫אני מפחד להסתכל, אבל אני מנסה להציל אותם,‬ ‫למרות שאני ממש כועס על אחד מהם.‬
‫אני חושב שאתה מכיר אותו.‬
‫בבקשה! אני הולך כבר ימים,‬ ‫ואנשים רעים רודפים אחרינו,‬
‫ואני לא יודע לאן עוד ללכת.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫מיזו.‬
‫תיכנסו פנימה.‬
‫- הסמוראית כחולת העין -‬
‫הכלוב שלי.‬
‫שנים רבות כל כך.‬
‫לקח להם נצח לבנות שירותים נורמליים.‬
‫הפכתי את השוגון לעשיר באופן בלתי יתואר,‬ ‫ורק הייתי צריך להסתתר.‬
‫טוויתי כל כך הרבה זהב שם.‬
‫הזדיינתי 10,000 פעמים.‬
‫אני לא רוצה לראות את המקום הזה בחיים.‬
‫להתראות!‬
‫תהלוכת האביב שלנו לאדו.‬
‫הבטחת שלא נשתעמם.‬
‫אנחנו לא נשתעמם.‬
‫כל לילה, מעדן.‬
‫אני שמח לראות שחזר לך התיאבון.‬
‫איבדת זרוע, לא את השמוק שלך.‬
‫אנחנו צריכים לשלוח הודעה‬ ‫לגבי זמן הגעת הנשק.‬
‫החברים שלנו לחוצים.‬
‫שיהיו לחוצים.‬
‫כשהם מפסיקים לדאוג,‬ ‫הם מפסיקים לחשוב שהם זקוקים לנו.‬
‫אבל אתה יודע מתי.‬
‫מה מתוכנן לערב?‬
‫זה משהו חדש.‬
‫תענוג כמו תמיד,‬
‫מדאם קאג'י.‬
‫תמיד תענוג לשרת אותך.‬
‫שתהיה נסיעה בטוחה לאדו.‬
‫הייג'י שינדו, הבטחת, קיימת.‬
‫בכל עצירה, הפתעה ותענוג.‬
‫אני אוהב לחשוב שאנחנו צוברים כוח מהנאה.‬
‫אבל הצבא שלנו הוא כלום בלי רובים.‬
‫אתה דואג כמו אישה זקנה.‬
‫אני דואג כמו מישהו שעומד לצאת למלחמה‬ ‫עם כל השוגונות.‬
‫הרובים יוברחו בסירות דיג בעוד יומיים.‬
‫חכם.‬
‫הצבא שלנו יכבוש את הטירה,‬
‫ואני אוציא להורג באופן אישי‬
‫את השוגון ואת כל שבט איטו‬
‫במהלך מועצת הזקנים של פסטיבל האביב.‬
‫הלורדים יוכלו לבחור אז.‬
‫למות איתו או להשתחוות בפני הבובה שלי,‬
‫שיקבל ממני את הפקודות שלו!‬
‫לא אמרתי לך להפסיק.‬
‫המשלוח יגיע בעוד יומיים.‬
‫תסרקו כל נמל ושוק דגים. תחפשו בכל סירה.‬
‫תפתחו כל קופסה. תשחדו כל אדם בכל מחיר.‬
‫עלינו להשיג את הרובים לפני פאולר.‬
‫ברגע שתשיגו אותם,‬ ‫תהיה לי הזכות להרוג את פאולר.‬
‫"האיש הזה יהיה מגפה על יפן.‬ ‫אי אפשר לחלוק איתו כוח."‬
‫תמצאו את הרובים לפני שהם יגיעו לאדו.‬
‫תביאו אותם אליי. עכשיו.‬
‫שילוב החתונה שלך ופסטיבל האביב.‬
‫התזמון לא יכול היה להיות מושלם יותר‬ ‫אילו תכננתי את זה בעצמי.‬
‫כל לורד הביא לנו את מיטבו.‬
‫תמצאי חיוך.‬
‫מה את יכולה לרצות שלא נמצא פה?‬
‫אני רוצה שלא יכריחו אותי‬ ‫להתחתן עם גבר נורא שאני לא מכירה.‬
‫אני רוצה לעזוב את אדו.‬
‫בתי.‬
‫מתי בכל חייך לא קיבלת את מה שרצית?‬
‫כשהשחרת את השיניים שלי?‬
‫פשוט תסמכי עליי.‬
‫שלום, חבר.‬
‫כמה זמן אתה נמצא שם?‬
‫יותר מדי זמן. האביב בחוץ.‬
‫ציפור קטנה כל כך שנפגעה בכנף.‬
‫אני אומר לך, נולדת להרוג.‬
‫ראית משהו יפה,‬ ‫ומחשבתך הראשונה הייתה להרוג אותו.‬
‫אתה אכזרי כמו שאומרים.‬
‫אין לך מה לומר להגנתך?‬
‫את נועזת אם את מדברת‬ ‫אל האדון הצעיר בחוסר כבוד כזה.‬
‫לא חכם להיות נועזת.‬
‫אישה צריכה להיות כמו טופו.‬ ‫לא מובחנת, חסרת צבע ותפלה.‬
‫הוא נורא כמו שאומרים.‬ ‫הוא אפילו לא מדבר איתי.‬
‫האדון הצעיר לא משוחח עם אף אישה.‬ ‫החוק של ליידי איטו.‬
‫אשתו הראשונה הייתה רוצה לפעול לפיו.‬
‫מה קרה לה?‬ ‫-היא חזרה הביתה למשפחה שלה.‬
‫בכד אפר.‬
‫הוא חסר רחמים במיטה כמו בקרב.‬
‫התנוחה האהובה על הארוס שלך?‬
‫עם אבנט סביב צווארה.‬
‫אקמי! אלוהים, ילדה.‬
‫תתרחקי מהחלון הזה.‬
‫זאת השאיפה שלך עכשיו? מוות?‬
‫יש מוצא אחר?‬
‫זה החלון או הסכין. או לחכות לאבנט.‬
‫תחסוך את הדאגות שלך, סקי.‬ ‫לצערי, חסר לי האומץ.‬
‫לך מכאן.‬
‫אני לא זקוקה לעצתך על נישואים או אהבה‬
‫או מה שאתה חושב שאתה מומחה בו היום.‬
‫מעולם לא הבנתי כלום באהבה,‬
‫או בקרב, או בפוליטיקה, או באמנות,‬
‫או בכל דבר שהייתי אמור להבין.‬
‫הייתי לוחם מסכן.‬
‫הדבר היחיד שאי פעם ידעתי עליו הכול הוא את.‬
‫הנה. מתנה ממני.‬
‫סט של "גו"?‬
‫הפסקנו לשחק כשהייתי בת 12.‬
‫למה?‬
‫כי ניצחתי אותך בכל פעם.‬
‫למה?‬
‫כי למדת.‬
‫את נחושה בדעתך לכעוס עליי‬
‫כאשר הדבר שאת כועסת עליו‬ ‫הוא להיות רכוש של מישהו אחר.‬
‫נשים לא צריכות להיות רכוש.‬
‫אבל הן כאלה!‬
‫ומחר, תהפכי מהרכוש של אבא שלך‬ ‫לרכוש של מאסטר טקאיושי.‬
‫תמיד ידעתי שהיום הזה יגיע.‬
‫מאז שאימא שלך מתה,‬
‫ניסיתי עם הזמן שהיה לי‬
‫להכין אותך לעולם כפי שהוא,‬
‫לא לעולם שהיית רוצה שיתקיים.‬
‫בלי שאביך ידע,‬
‫ולעיתים קרובות בלי שאת ידעת.‬
‫את חושבת שהתגנבת לספרייה‬ ‫כדי לקרוא כל השנים האלה?‬
‫למה את חושבת שרצית?‬
‫תדעי או לא,‬
‫את מסוגלת לעשות יותר מאשר לשרוד כאן…‬
‫אלא להצליח.‬
‫תרחיבי את הטריטוריה שלך.‬
‫תמצאי את החולשות. תלכדי.‬
‫תנצחי.‬
‫למדת.‬
‫תפסיק להעמיד פנים שאתה אימא שלי.‬
‫אחרי מחר, לא אהיה באחריותך שוב לעולם.‬
‫תאשימי אותי אם את מוכרחה.‬
‫תשנאי אותי.‬
‫לא שימשתי טוב יותר כאימא מאשר כלוחם.‬
‫אך נהניתי מהתפקיד יותר.‬
‫מישהו התעורר.‬
‫תגיד לי אם טייגן יתעורר.‬
‫הודות למתמחה שלך, לא מתת.‬
‫הנשמה שלך עקשנית.‬
‫אני לא המתמחה של מיזו.‬
‫האם טייגן יחיה?‬
‫גם הנשמה שלו עקשנית.‬
‫איך אוכל לעזור לך היום, מאסטר?‬
‫כיבסתי את בגדיך. בטח לא ידעת שהם מלוכלכים.‬
‫הם ייראו הרבה יותר יפים עכשיו. ולבנים.‬
‫ידעת שהם לבנים?‬
‫מאסטר אייג'י האגדי‬ ‫ראוי לתחתונים לבנים נקיים.‬
‫במיוחד אם הוא יאמן אותי.‬
‫תוכל לעזור לי בכך שתספק דממה.‬
‫גם אבא שלי אהב דממה.‬
‫אתה בחיים.‬
‫הכול כואב.‬
‫זה סימן טוב.‬
‫מלח ומעי דגים.‬
‫קוהמה?‬
‫קרוב.‬
‫זו הנפחייה של מאסטר אייג'י.‬
‫אז לכאן נעלמת לפני כל השנים האלה.‬
‫כאן התאמנת.‬
‫לאיש בעיר לא היה אכפת‬ ‫אם אגווע ברעב או אמות.‬
‫הוא הכניס אותי.‬
‫תנוח. אני אחזור.‬
‫רגע. אתה חייב לתת לי להודות לך‬ ‫על כך שהצלת אותי.‬
‫קשה מספיק להודות בכך.‬
‫אתה לא חייב לי כלום.‬
‫ליידי איטו קיוותה‬ ‫שנסיעה תשפר את מצב רוחה של הגברת.‬
‫תראי את העצים.‬
‫זה כאילו הם פרחו במיוחד לכבוד החתונה.‬
‫אפילו הזונות עובדות יום ולילה.‬
‫תעצרו! תעצרו כאן.‬
‫אתן רחוקות מאוד מהבית.‬
‫כן, מדאם קאג'י.‬
‫זו אני. או שאני צריכה לדקלם קצת רנגה?‬
‫אקמי?‬
‫אקמי! יש לך שיני רעיה.‬
‫כל לקוח משלם במדינה‬ ‫נמצא באדו בשביל פסטיבל האביב‬
‫ואיזו חתונה מלכותית מפוארת.‬
‫שכרנו חדרים בבית תה כאן ביושיווארה.‬
‫עבדנו בכל הכביש המהיר בדרך לכאן.‬
‫זיינו אותנו בכל 69 התחנות של נקאסנדו.‬
‫אבל למה את כאן? ועם סמל השוגון?‬
‫החתונה המלכותית המפוארת, כך נראה, היא שלי.‬
‫רגע. החתונה הזאת היא החתונה שלך?‬
‫היא באמת נסיכה אמיתית.‬
‫כמובן. היא בטח גרה בטירה.‬
‫אני במלכודת, מוקפת בנחשים.‬
‫אני מוכנה להחליף את חיי איתך עכשיו.‬
‫שירתנו את המפשעות המותשות מהכבישים‬ ‫של כל הגברים כאן‬
‫כדי להביע כבוד למשפחתך החדשה.‬
‫את צריכה לשרת רק אחת, רחוצה.‬
‫את לא מבינה.‬
‫שהוא חיה? הוא חלש.‬
‫הוא גבר. כל הגברים חלשים.‬
‫אלה שמתנהגים כמו חיות הם החלשים ביותר.‬
‫הם חודרים אל תוך נשים‬ ‫וחושבים שזה הופך אותם לחזקים.‬
‫כאשר באמת, השמוקים שלהם שבריריים.‬
‫חשופים. ראית את זה בעצמך.‬
‫הם רוצים שיחתלו אותם,‬ ‫יפליקו להם ויניקו אותם,‬
‫ואז ללכת בראש מורם כאילו הם כבשו צבא.‬
‫תטפחי את חולשתו.‬
‫תהיי הכוח שלו,‬
‫והוא יסגוד לך.‬
‫אני לא יודעת אם אני מסוגלת.‬
‫תפסיקי לברוח מגברים ובחזרה אליהם,‬
‫ותחליטי מה את רוצה לעצמך, לעזאזל.‬
‫אני רוצה להיות בשליטה על חיי.‬
‫אז קחי שליטה על שלו,‬
‫נסיכה.‬
‫מסכנה.‬
‫האיש הלבן הזה יהרוג אותה עם כל השאר.‬
‫לא אהיה לך לנטל זמן רב.‬
‫היה לך מקום כאן פעם.‬
‫אין לי מקום עד שאנקום את נקמתי.‬
‫לשם כך, אני צריך את החרב שלי.‬
‫תוכל לחבר אותם בחזרה?‬
‫לא.‬
‫שבור זה שבור.‬
‫אז יש להמיס ולחשל אותה מחדש.‬
‫החרב שלך נשברה כי התערובת הייתה שגויה.‬
‫היא הייתה מושלמת.‬
‫היא הייתה טהורה מדי.‬
‫המתכת שלך רוצה להתמזג עם פלדה חדשה.‬
‫יש לך פלדה בשבילי?‬
‫לא.‬
‫אז תן לי חרב.‬
‫לא.‬
‫האש בך משתוללת ללא שליטה.‬
‫אני לא הילד שהכרת פעם.‬
‫לא.‬
‫הילד הזה יראה אותך ויברח.‬
‫הילד הזה הבין את המשמעות של חרב,‬
‫את הקו שמפריד בין החיים למוות.‬
‫אין לי פלדה בשבילך.‬
‫אז אכין אחת בעצמי.‬
‫מיזו!‬
‫איך ידעת שאני פה?‬
‫אתה משתמש בכלים שלך במקום ידיים,‬
‫מי יצר אותם?‬
‫אני.‬
‫למה?‬
‫כדי להועיל.‬
‫זה הכול?‬
‫אני רוצה להיות סמוראי.‬ ‫אני רוצה להיות דגול.‬
‫רוב האנשים צוחקים כשאני אומר להם את זה.‬
‫זה מצחיק?‬
‫סמוראי צריך ידיים.‬
‫באמת?‬
‫כמו שיצרן חרבות צריך עיניים?‬
‫הידיים שלך.‬
‫תאונה או מלידה?‬
‫מלידה.‬
‫העיניים שלך?‬
‫אש.‬
‫ועכשיו, האש מקשיבה לך.‬
‫עבדת כל הלילה. חשבתי שאולי תהיה רעב.‬
‫כופתאות הדגים המפורסמות של איטגאקי הזקן.‬
‫הדבר הטוב היחיד בקוהמה.‬
‫מעולם לא טעמתי אותן.‬
‫זוכר? הייתי רק כלב שאכל שאריות ביוב.‬
‫הלהב שלך.‬
‫הפלדה לא מוכנה להיווצר בשבילי.‬
‫אז מה?‬
‫אתה חייב לרדוף אחרי פאולר הבן זונה‬ ‫לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫"החרב היא נשמתו של הסמוראי."‬
‫לא, זה מה שאומרים לתלמידים חדשים בדוג'ו.‬
‫אתה טוב. אולי טוב יותר ממני.‬
‫ואף אחד לא טוב יותר ממני.‬
‫תקשיב, הנשק לא משנה.‬
‫אתה יכול להכות אותו בפטיש.‬
‫הנה. קום.‬
‫לא ימצא חן בעיני מאסטר אייג'י‬ ‫שאתה מזיז דברים.‬
‫כואב לי יותר מדי מכדי להילחם.‬
‫אתה חושב שתוכל להפיל אותי פעמיים?‬
‫אני…‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תצטער, טייגן.‬
‫טייגן?‬
‫אני כנראה מתגעגע לאקמי.‬
‫יש משהו שאני צריך לספר לך.‬
‫לעולם לא תראה שוב את אקמי.‬
‫מה?‬
‫היא באדו, מתחתנת עם טקאיושי איטו.‬
‫איך אתה יודע את זה?‬
‫עמדתי מנגד כששומרי טוקונובו לקחו אותה.‬
‫היא חיפשה אותי כדי להציל את האירוסים שלכם.‬ ‫-ופשוט נתת להם לקחת אותה?‬
‫זה היה לטובתה.‬
‫אני חייב ללכת לאדו.‬
‫לא. זה מסוכן מדי.‬ ‫פאולר מתכנן מתקפה על טירת אדו.‬
‫מה?‬
‫ראיתי את התוכניות שלו.‬ ‫יש לו צבא חמוש ברובים זרים.‬
‫הוא חכם. הוא יתקוף בזמן מועצת הזקנים.‬
‫ידעת כל הזמן הזה.‬
‫השוגון בסכנה. אקמי בסכנה.‬
‫איזה מין סמוראי אתה?‬
‫אני אהרוג את פאולר.‬
‫לא בגלל כבוד.‬
‫בגלל שנאה.‬
‫אתה באמת שד.‬
‫אני נוסע לאדו כדי להזהיר את השוגון,‬ ‫ואז אני אמצא אותך ואהרוג אותך.‬
‫המתנה הכי גדולה שקיבלתי אי פעם‬
‫הייתה מליידי איטו, שהעניקה לי שני בנים.‬
‫כך שאם אמות,‬
‫זה לא ישפיע על האומה,‬
‫מלבד הטרחה של כמה תפילות.‬
‫בשמחה אני מציע מושב‬ ‫כדי לחגוג את האיחוד של בני השני,‬
‫טקאיושי איטו,‬
‫עם בתו היחידה של לורד דאיצ'י טוקונובו.‬
‫כל אחד מכם נמצא כאן‬ ‫בגלל מסירותכם המוכחת לשוגונות.‬
‫מי ייתן והכלה תהיה נאמנה‬ ‫כמו שהשבטים שלכם נאמנים לי.‬
‫מי ייתן ורחמה יהיה פורה כמו השדות שלכם.‬
‫יקירתי,‬
‫הארוחה שלך הוכנה במיוחד בשבילך.‬
‫כבד ארנב ברוטב זרע סוסים סמיך.‬
‫לפוריות.‬
‫אני מקווה שתוכלי למלא את חובותייך‬
‫כרעיה במשפחת איטו.‬
‫את תגלי שאני יכולה להתמודד עם כל דבר.‬
‫מוח שועל מקורר בשביל חוכמה.‬
‫נזיד מדם של עובר חזיר.‬
‫לנעורים ולחיוניות.‬
‫זה היה הרעיון של בעלך.‬
‫כזה ילד מתוק.‬
‫אז הכול התפורר.‬
‫הפלדה שלך.‬
‫אולי שד לא יכול לייצר פלדה.‬
‫באמת?‬
‫העולם רואה אותי בתור מפלצת שנואה.‬
‫אונריו.‬
‫גם אימי ראתה את זה‬
‫ולא יכלה לאהוב אותי.‬
‫אולי הם צודקים.‬
‫לא אימנתי אותך להיות שד‬
‫או בן אנוש.‬
‫הראיתי לך איך להיות אמן.‬
‫להיות אמן זה לעשות דבר אחד בלבד.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫לא יכול להילחם, או לארוג, או לעבד אדמה.‬
‫אני מייצר חרבות.‬
‫אני מבשל בשביל כוח כדי ליצור חרבות טובות.‬
‫אני לומד את הסוטרות שיטהרו את ליבי‬ ‫כדי ליצור חרבות טובות.‬
‫אתה חושב שנקמה היא אמנות?‬
‫חרבות, סירים, נודלס, מוות.‬
‫הכול אותו דבר עבור אמן.‬
‫אז אני אמן גרוע.‬
‫אמן נותן את כל מה שיש לו לאמנות,‬
‫את השלם.‬
‫את החוזקים והחולשות שלך,‬
‫את האהבות והבושות שלך.‬
‫אולי את האנשים שאספת.‬
‫הכנתי את הלהבים הכי טובים שלי‬ ‫כשהיה לי מתמחה.‬
‫חשבתי שעצבנתי אותך.‬
‫שני הדברים נכונים.‬
‫אולי יש בך שד, אבל יש יותר מכך.‬
‫אם לא תזמין את השלם,‬
‫השד ייקח שני כיסאות,‬
‫והאמנות שלך תסבול.‬
‫אז מה לעשות?‬
‫אני יודע רק להכין חרבות.‬
‫בכל בוקר אני מצית אש,‬
‫ומתחיל מחדש.‬
‫כמו טופו שמוכן להיאכל.‬
‫מאסטר טקאיושי שלח לך מתנה.‬
‫מאחר שנהנית כל כך מארוחת הערב שלך,‬
‫הוא סיפק לך ארוחת בוקר וצהריים.‬
‫זה מצחיק לענות אותי?‬ ‫להרוג את הציפור שלי ולגרום לי לאכול אותה?‬
‫לתת לי עוד שתיים?‬
‫תגיד משהו.‬
‫או שלמטה מכבודך לדבר איתי?‬
‫זו הייתה… התנצלות…‬
‫על אימא שלי.‬
‫אני מבינה.‬
‫המתנה שלך הייתה כנה.‬
‫האם בעלי יכול לסלוח לי על כך שהכיתי אותו?‬
‫לבעלי אין סיבה להתבייש עם אשתו,‬
‫והוא לא צריך להאיץ בתשובתו.‬
‫המורה המבריק ביותר שהיה לי אי פעם גמגם.‬
‫מורים נחותים ממנו צחקו,‬
‫אבל ידעתי שזה כי המוח שלו‬ ‫היה מלא כל כך במחשבות,‬
‫שהפה שלו פשוט לא עמד בקצב.‬
‫כשהוא דקלם שירה,‬
‫המילים התמלאו במשמעות ומילאו אותי באש.‬
‫תמיד הייתי מאוהבת בו קשות.‬
‫שוב,‬
‫האם בעלי יכול לסלוח לי על כך שהכיתי אותו?‬
‫כן.‬
‫האם בעלי ידקלם בשבילי?‬
‫רינגו.‬
‫אתה מכיר את סוטרת הלב?‬
‫"הגוף הוא ריקנות, וריקנות היא גוף.‬
‫"כל הדברים ריקים בלבד."‬
‫"שום דבר לא נולד, שום דבר לא נשבר…"‬
‫יש דברים שאני לא יכולה לעשות לבד.‬
‫אני רוצה לשמוע אותך.‬
‫תמשיך.‬
‫"ולו רק הערב.‬
‫"בואי נחלוק את הכרית הזאת.‬
‫"כי נסעתי זמן רב‬
‫"בנתיב חלומותיי כדי למצוא מציאות."‬
‫חיפשתי בכל סירה ובכל עגלה בכל חוף,‬
‫ולא מצאתי כלום.‬
‫אין רובים מערביים ביפן.‬
‫אני חושש שהאדם הלבן שלך הוא רמאי,‬
‫ואתה בדרך אל מותך.‬
‫מכתב?‬
‫רק עסקים.‬
‫תסיים את העסקים שלך.‬ ‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫צעצוע נוצץ חדש.‬
‫ביקשתי שני אנשים מורשעים. הם שלחו ארבעה.‬
‫נחמד שמכבדים אותך.‬
‫קדימה.‬
‫נראה למה אתה מסוגל.‬
‫תורי.‬
‫הגיע הזמן לבחון את הרובים שלנו.‬
‫הרובים שלנו?‬
‫אני לא מבין. איפה הם?‬
‫הם ממש כאן.‬
‫כמובן, נאלצתי לשנות את העיצובים‬
‫כדי להכניס 2,000 רובים‬ ‫מהמדינה שלי אל שלך בלי שיבחינו בהם.‬
‫ההיסטוריה של ארצי היא של ייצור סבל.‬
‫הייתי ילד כשמשפחת טיודור‬
‫שרפה כל דבר מזון שהמורדים תחת או'ניל‬ ‫עשויים היו לחשוב לאכול.‬
‫גווענו ברעב. כולם גוועו ברעב.‬
‫פיות המתים הוכתמו בירוק מלעיסת סרפדים.‬
‫אתה מקבל תושייה בזמן רעב.‬
‫ההורים שלי מתו מוקדם,‬
‫השאירו אותי ואת אחותי לתפוס חולדות.‬
‫החולדות אזלו מהר. האכלתי את אחותי בדם שלי.‬
‫זה השאיר אותה בחיים שבועיים נוספים.‬
‫לא ישנתי במשך שלושה ימים‬
‫כדי להגן על גופה מהמורעבים‬ ‫עד שהאדמה הפשירה.‬
‫הוצאתי את הכליות שלה וקברתי אותה.‬
‫שומניות כמו אפונה.‬
‫לא אכלתי אפילו ארוחה אחת מאז‬ ‫בלי לחשוב על הביס הזה.‬
‫זה היה הדבר האחרון שעשיתי כי הייתי חייב.‬
‫אני שולט בחיי עכשיו.‬
‫בכל ביס.‬
‫מאסטר צ'יבה ניסה לגנוב את המשלוח שלי.‬
‫אני חושב שהוא התכוון‬ ‫להוביל את ההפיכה בלעדינו.‬
‫אתה רוצה את האגודלים שלו?‬
‫מה עם החיילים שלו?‬
‫הם החיילים שלך עכשיו.‬
‫נראה שאיבדנו את האיש שלנו בפנים.‬
‫נראה שתיאלץ לבצע את התפקיד של צ'יבה בטירה.‬
‫אתה חושב שתסתדר?‬
‫חרב מהפלדה הזאת יכולה להרוג אל.‬
‫אתה תיצור ממנה להב שראוי למטרה שלך.‬
‫לא. אתה צודק.‬
‫לא מגיעה לי חרב. עדיין לא.‬
‫הפלדה הזאת בשבילך.‬
‫עליי ללכת לאדו‬ ‫ולהרוג את האיש שנשבעתי להרוג.‬
‫אם אצליח ואישאר בחיים,‬
‫אני אחזור.‬
‫ואתה תוכל להחליט‬ ‫אם אני ראוי לחרב מהמתכת הזו‬
‫שנוצרה בידך.‬
‫סלח לי על כך שאני הולך, מאסטר אייג'י.‬
‫אני יודע שהתרגשת להיות המורה שלי,‬
‫אולי למשך שנים.‬
‫אבל המאסטר זקוק לי.‬
‫להתראות, אבי החרב.‬
‫ביי, אבי החרב!‬
‫אספו את מיטלטליכן.‬ ‫שירותיכן אינם נדרשים עוד.‬
‫תגידו לליידי איטו שהיא יכולה להפסיק‬ ‫לאצור את הארוחות ואת החברה שלי.‬
‫אבל מי יטפל בך?‬
‫הנסיכה זימנה אותנו.‬
‫זה לא זימון.‬
‫זו הצעה עסקית, מדאם קאג'י.‬
‫עכשיו יש לי כסף משלי‬ ‫ואני רוצה לקנות את החוזים של הנשים שלך.‬
‫את כולם.‬
‫פי חמישה ממה שכל אחת חייבת לך.‬
‫באילו תנאים?‬
‫אין תנאים,‬
‫מלבד העובדה שכל אישה‬ ‫תראה בעצמה חופשייה וחופשייה ללכת.‬
‫אני לא צריכה להפוך לזונה?‬
‫את לא חייבת לנו.‬
‫לא.‬
‫אבל נראה שהחלטתי‬ ‫מה אני רוצה לעצמי, לעזאזל.‬
‫בנוסף, אני מוצאת את עצמי‬ ‫זקוקה למלוות חדשות.‬
‫שכר טוב, בגדים חדשים.‬ ‫אבל תצטרכו לגור כאן.‬
‫כאן? בארמון שלך?‬
‫יש כאן הזדמנויות. אך עליי ללמוד עוד הרבה.‬ ‫אני צריכה חברות שאוכל לבטוח בהן.‬
‫חברות שמנוסות בעולם.‬
‫זה הדבר הכי טוב שקרה לי אי פעם.‬
‫אלוהים. אני לא מאמינה.‬
‫התכוונתי לזה. אם את לא רוצה להישאר…‬
‫הייתי נוראה כלפייך,‬
‫ואת מציעה לי את זה?‬
‫בבקשה. אקמי, בבקשה תקשיבי לי.‬
‫את חייבת לעזוב.‬
‫את בסכנה נוראה כאן.‬
‫אבא, לא ידעתי מה לעשות חוץ מלבוא אליך.‬
‫תספרי לו את מה שסיפרת לי. קדימה.‬
‫יש מזימה נגד השוגונות.‬
‫אדם לבן מתכנן לתקוף את טירת אדו‬
‫ולהרוג את השוגון איטו ואת כל משפחתו.‬
‫את כל מי שבתוך חומות הטירה.‬
‫יש לו צבא, רובים זרים,‬
‫שותפים בתוך חצר המלוכה.‬
‫הוא אמר מתי?‬
‫באספת הלורדים.‬
‫אתה חייב לעזוב עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫ייתכן שהצלת את כולנו,‬
‫כולל את הבת שלי.‬
‫מי עוד יודע את זה?‬
‫אף אחד.‬
‫אני לא יכול להודות לך מספיק.‬
‫איסה.‬
‫אמרתי לך לבטוח בי.‬
‫לא תהיי נשואה לאיזה גבר נורא לזמן רב.‬
‫את חברה בשבט איטו עכשיו.‬
‫האנשים יתאספו סביבך כשהשוגון ובניו ייעלמו,‬
‫וזה יאפשר לכוחם ליפול לידי…‬
‫יחד עם שותפיי החדשים.‬
‫רבים ימותו.‬
‫את תהיי בטוחה כאן עד שזה ייגמר.‬
‫ואז תוכלי להודות לי.‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬