Агов?
Є хто?
Будь ласка. Допоможіть нам.
Тут люди помирають чи… Може, уже померли.
Страшно глянути, але я хочу їх урятувати,
хоч я й дуже злюся на одного з них.
Гадаю, ви його знаєте.
Будь ласка! Я йду вже кілька днів, нас переслідують поганці,
і я не знаю, куди ще піти.
Що мені робити?
Мізу.
Заходь.
БЛАКИТНООКИЙ САМУРАЙ
Моя клітка.
Упродовж стількох років.
Цілу вічність будували нужник.
Зробив шьоґуна невимовно багатим, а мені лишилося лише ховатися.
Я туди стільки золота влив.
Трахався 10 000 разів.
Більше ніколи не хочу її бачити.
Прощавай!
Наша весняна хода до Едо.
Ти обіцяв, ми не нудьгуватимемо.
Ми й не будемо.
Щовечора смаколик.
Рfдий чути, що твій апетит повернувся.
Ти втратив руку, а не член.
Треба повідомити, коли прибуде зброя.
Наші друзі нервуються.
Нехай нервуються.
Припинять хвилюватися — станемо їм непотрібні.
Але ти знаєш коли.
То який план на вечір?
Це… щось новеньке.
Приємно як завжди,
мадам Каджі.
Завжди рада вас обслуговувати.
Безпечної вам подорожі до Едо.
Хейджі Шіндо, ти обіцяв і виконав обіцянку.
Кожна зупинка — сюрприз і насолода.
Люблю думати, що сила приходить від задоволення.
Але наша армія ніщо без зброї.
Ти хвилюєшся, як стара баба.
Я хвилююся, як той, хто збирається напасти на цілий шьоґунат.
Зброю привезуть
за два дні на рибальських човнах.
Розумно.
Наша армія захопить замок,
і я особисто страчу
шьоґуна і весь клан Іто
під час ради старійшин на весняному Мацурі.
Даймьо потім матимуть вибір.
Померти з ним чи вклонитися моїй маріонетці,
яка виконуватиме мої накази!
Я не казав припиняти.
Вантаж прийде за два дні.
Обшукайте всі порти та рибні двори. Кожен човен.
Відкрийте всі ящики. Підкупіть будь-кого будь-якою ціною.
Треба перехопити зброю Фаулера.
Коли затримаєте їх, я матиму честь убити Фаулера.
«Цей чоловік стане для Японії чумою. З ним не можна ділитися владою».
Знайдіть зброю, доки вона не потрапила в Едо.
Принесіть її мені. Негайно.
Наближення твого весілля і весняного Мацурі.
Кращого часу не придумати, навіть якби я сам це планував.
Кожен даймьо приніс нам найкраще.
Відшукай свою посмішку.
Чого ще можна хотіти, чого немає тут?
Я не хочу, щоб мене змусили вийти за жахливого незнайомця.
Хочу поїхати з Едо.
Доню.
Коли в житті ти не отримувала того, чого хотіла?
Коли ти почорнив мені зуби.
Просто
довірся мені.
Привіт, друже.
Давно ти тут?
Занадто давно. Надворі весна.
Такій маленькій пташці поцілити в крило.
Кажу ж, ти народжений убивати.
Побачили прекрасне, і перша думка — убити це.
Вірно кажуть, ви жорстокий.
Нічого не скажете на свій захист?
Ви сміливі. Так відверто говорите з молодим господарем.
Сміливою бути нерозумно.
Дружина має бути як тофу. Непомітною, безбарвною і м'якою.
Як і кажуть, він жахливий. Навіть не розмовляє зі мною.
Молодий пан не розмовляє з жінками. Такі правила пані Іто.
Перша дружина пожаліла, що не дотрималась їх.
-Що з нею сталося? -Повернулась до своєї родини.
В урні.
У ліжку він такий же безжальний, як і в бою.
Улюблена поза вашого нареченого?
З поясом обі навколо шиї.
Акемі! Боже, дитино.
Ану геть від вікна.
То ось чого ти тепер прагнеш?
Смерті?
А є інший вихід?
Вікно чи ніж.
Або чекати обі.
Не хвилюйся, Секі. На жаль, мені бракує сміливості.
Іди звідси.
Не треба твоїх порад щодо шлюбу чи кохання,
чи в чому ти там сьогодні експерт.
Я ніколи нічого не розумів ні про кохання,
ні про боротьбу, ні про політику, ні про мистецтво,
ні про те, що мав розуміти.
Я був жалюгідним воїном.
Єдине, про що я знаю все, — це ти.
Ось. Це подарунок від мене.
Набір для ґо?
Ми не грали, відколи мені було 12.
Чому?
Бо я тебе щоразу перемагала.
Чому?
Тому що ти навчилася.
Ти вирішила ображатися на мене,
але насправді ображаєшся на те, що станеш чиєюсь власністю.
-Жінки не мають бути власністю. -Але вони нею є.
І завтра ти підеш від батька до пана Такайоші.
Я завжди знав, що цей день настане.
Після смерті твоєї матері
я намагався використати весь доступний час,
щоб підготувати тебе до реального світу,
а не того, яким ти хочеш його бачити.
Без відома твого батька
та й часто без твого відома.
Усі ці роки ти прокрадалась до бібліотеки читати.
Але чому ти хотіла туди йти?
Знаєш ти це чи ні,
ти можеш зробити тут більше, ніж просто вижити.
Можеш досягти успіху.
Розшир свою територію.
Знайди вразливі місця.
Захопи.
Отримай перемогу.
Ти навчилася.
Не прикидайся моєю мамою.
Післязавтра ти вже не відповідатимеш за мене.
Звинувачуй мене, якщо треба.
Ненавидь мене.
Я не був кращою мамою, ніж воїном.
Але ця робота мені подобалася більше.
Дехто прокинувся.
Скажіть, якщо Тайґен прокинеться.
Завдяки своєму учневі ти не померла.
У тебе вперта душа.
Я не учень Мізу.
Тайґен виживе?
Його душа теж уперта.
Чим вам допомогти, пане?
Виправ ваш одяг. Був брудний. Може, не знали.
Тепер набагато гарніший. І біліший.
Ви знали, що він білий?
Легендарний майстер Ейджі заслуговує на чисту білизну.
Надто як тренуватиме мене.
Можеш допомогти, дотримуючись тиші.
Мій тато теж любив тишу.
Ти живий.
Усе тіло болить.
Це хороший знак.
Сіль і риб'ячі тельбухи.
Когама?
Поруч.
Це кузня майстра Ейджі.
Ось куди ти зник стільки років тому.
Тут ти й тренувався.
Містянам було байдуже, голодуватиму я чи помру. Він мене прихистив.
Відпочивай. Я повернуся.
Чекай. Дозволь подякувати за те, що врятував мене.
Мені важко навіть визнати, що це так.
Ти мені нічого не винен.
Пані Іто гадає, поїздка покращить настрій панни.
Гляньте на дерева.
Вони наче розцвіли спеціально для весілля.
Навіть повії працюють день і ніч.
Стійте! Зупиніться тут!
Ви далеко від дому.
Так, мадам Каджі.
Це я. Чи я маю продекламувати ренгу?
Акемі?
Акемі! У тебе зуби дружини.
Усі платоспроможні клієнти країни їдуть в Едо на весняне Мацурі
та пишне королівське весілля.
Ми орендували кімнати в чайному будинку тут, у Йошіварі.
Ми працювали всю дорогу.
Злягалися всі 69 станцій Накасендо.
Але чому ти тут, та ще й з гербом шьоґуна?
Розкішне королівське весілля, здається, моє.
Чекай. Те весілля — твоє?
Вона дійсно справжня принцеса.
Ну звісно. Але живе в замку.
Я в пастці, оточеній зміями.
Негайно обміняюся з тобою життям.
Ми обслуговували втомлені з дороги промежини кожного чоловіка,
щоб віддати данину твоїй новій родині.
Тобі треба обслужити лише одну, свіжовимиту.
Ви не розумієте.
Що він звір? Він слабкий.
Він чоловік. Усі чоловіки слабкі.
Ті, хто поводиться як звіри, найслабші.
Вони проникають у жінок і думають, що це робить їх могутніми.
У них крихкі члени.
Незахищені. Ти сама бачила.
Хочуть, щоб їм одягли підгузки, ляснули, дали грудь,
тоді йдуть самовдоволені, наче завоювали армію.
Підживлюй його слабкість.
Будь його силою,
і він поклонятиметься тобі.
Я… не знаю, чи зможу.
Припини бігати від і до чоловіків
і виріши, трясця, чого хочеш для себе.
Я хочу контролювати своє життя.
Тоді візьми під контроль його життя,
принцесо.
Біднятко.
Той білий уб'є її разом з іншими.
Я недовго буду для тебе тягарем.
Тут було твоє місце.
Мені нема місця, доки я не помщуся.
Для цього мені потрібен мій меч.
Можете його зібрати?
Ні.
Що зламане — те зламане.
Тоді його треба переплавити і перекувати.
Твій меч зламався, бо суміш була неправильною.
Вона була ідеальною.
Занадто чистою.
Твій метал хоче, щоб його змішали з новою сталлю.
У вас є сталь для мене?
Ні.
Тоді дайте мені меч.
Ні.
Вогонь у тобі неконтрольований.
Я вже не дитина, яку ви знали.
Ні.
Та дитина побачила б тебе і втекла.
Та дитина розуміла значення меча,
межі, що розділяє життя і смерть.
У мене нема для тебе сталі.
Тоді я сама її собі зроблю.
Мізу!
Як ви взнали, що я тут?
Твої інструменти замість рук —
хто їх зробив?
Я сам.
Навіщо?
Щоб бути корисним.
І все?
Я хочу бути самураєм. Хочу бути великим.
Більшість людей сміється, коли я їм це кажу.
Хіба тобі смішно?
Самураю потрібні руки.
Справді?
Як ковалю мечів потрібні очі?
Твої руки.
Випадок чи від народження?
Від народження.
Ваші очі?
Пожежа.
А тепер вогонь слухається вас.
Ти працював усю ніч. Мабуть, зголоднів.
Знамениті рибні пельмені старого Ітагакі.
Єдине, що є доброго в Когамі.
Ніколи їх не пробував.
Пам'ятаєш? Я був собакою, який їв недоїдки з канави.
Твій меч.
Сталь не хоче формуватися.
І що?
Ти маєш знайти того сучого сина Фаулера, доки не пізно.
«Меч — душа самурая».
Ні, так кажуть першокурсникам у доджьо.
Ти вправний. Може, кращий за мене.
А кращих за мене нема.
Слухай, зброя не має значення.
Можеш битися з ним молотком.
Ось. Уставай.
Майстер Ейджі розізлиться, що ти соваєш речі.
Мені надто боляче битися.
Гадаєш, побореш мене двічі?
Вибач.
Не вибачайся, Тайґене.
Тайґене?
Мабуть, я сумую за Акемі.
Я маю тобі дещо розповісти.
Ти більше не побачиш Акемі.
Що?
Вона в Едо, виходить за Такайоші Іто.
Звідки ти знаєш?
Я був поруч, коли її забрали охоронці Токунобу.
Шукала мене, щоб урятувати твої заручини.
І ти дозволив їм її забрати?
Це для її ж блага.
Мені треба в Едо.
Ні. Це надто небезпечно. Фаулер планує напад на замок Едо.
Що?
Я бачив його плани. Має армію, озброєну іноземними рушницями.
Він розумний. Нападе на раді старійшин.
Ти весь цей час це знав.
Шьоґун у небезпеці. Акемі в небезпеці.
Що ти за самурай?
Я вб'ю Фаулера.
Не заради честі.
Через ненависть.
Ти дійсно демон.
Я поїду в Едо, щоб попередити шьоґуна,
а потім знайду тебе
і вб'ю.
Найкращий подарунок, який я отримав,
був від пані Іто, яка подарувала мені двох синів.
Тож якщо я помру,
це не матиме жодних наслідків для нації,
окрім прочитання кількох молитов.
Я з радістю пропоную місце, щоб відсвяткувати союз мого другого сина,
Такайоші Іто,
з єдиною дочкою даймьо Даічі Токуноби.
Кожен із вас тут через свою відданість шьоґунату.
Нехай наречена буде такою ж відданою мені, як ваші клани.
Нехай її лоно буде таким же плодючим, як ваші поля.
Люба,
твій обід приготували спеціально для тебе.
Печінка кролика у соусі велюте з кінської сперми.
Для плодючості.
Сподіваюся, ти впораєшся зі своїми обов'язками дружини Іто.
Ви ще побачите — я впораюся з усім.
Охолоджений лисячий мозок для мудрості.
Потаж із ембріональної свинячої крові.
Для молодості та енергійності.
А це була ідея твого чоловіка.
Такий милий хлопець.
То… усе розвалилося.
Твоя сталь.
Можливо, демон не може робити сталь.
Ось як?
Світ бачить у мені огидного монстра.
Онрьо.
Моя мати теж це бачила
і не могла мене полюбити.
Може, вони праві.
Я не вчив тебе бути демоном
чи людиною.
Я показав, як бути митцем.
Бути митцем означає робити лише одне.
Глянь на мене.
Я не вмію битися, ткати чи займатися землеробством.
Виготовляю мечі.
Готую страви для сили, щоб робити хороші мечі.
Вивчаю сутри, щоб очистити серце і робити хороші мечі.
Гадаєте, помста — це мистецтво?
Мечі, каструлі, локшина, смерть.
Для митця це все одне й те ж.
Тоді я поганий митець.
Митець віддає мистецтву все, що може,
повністю.
Переваги й недоліки,
любов і сором.
Імовірно, людей, яких ти забрала.
Я зробив свої найкращі леза, коли в мене був учень.
Думала, я вас дратувала.
І те, і те правда.
Може, у тобі і є демон, але крім нього є ще дещо.
Якщо не запросиш усіх,
демон забере два стільці,
і твоє мистецтво постраждає.
Тоді що мені робити?
Я лише знаю, як робити мечі.
Щоранку я розпалюю вогонь.
І починаю знову.
Як тофу, готове до поїдання.
Пан Такайоші надіслав вам подарунок.
Оскільки вам так сподобалася вечеря,
він забезпечив вам сніданок і обід.
Весело мучити мене? Убити мою пташку і змусити мене її з'їсти?
Дав мені ще дві?
Скажи щось.
Чи це нижче твоєї гідності?
Це було… вибачення
за маму.
Ясно.
Твій подарунок був щирим.
Чи може мій чоловік пробачити мій ляпас?
Моєму чоловікові нема чого соромитися дружини
і не треба поспішати з відповіддю.
Найкращий учитель, якого я коли-небудь мала, заїкався.
Інші вчителі сміялися,
але я знала — його голова була переповнена думками,
його рот за ними не поспівав.
Коли він читав вірші,
слова наповнювалися сенсом і наповнювали мене вогнем.
Я завжди була в нього шалено закохана.
Запитаю знову:
мій чоловік може пробачити мій ляпас?
Так.
Мій чоловік читатиме мені вірші?
Рінґо.
Знаєш сутру серця?
«Тіло — це порожнеча, а порожнеча — це тіло.
Усе порожнє.
Ніщо не народжується, ніщо не зламано…»
Є речі, які я не можу зробити сама.
Я хочу тебе почути.
Ну ж бо.
«Хоч би сьогодні
Розділімо цю подушку
Бо я довго мандрував
Стежкою своєї мрії Щоб віднайти реальність».
Я обшукав кожен човен і кожен візок на кожному узбережжі.
Нічого не знайшов.
В Японії немає західної зброї.
Боюся, ваш білий — шахрай,
а ви на шляху до смерті.
Лист?
Просто робота.
Закінчуй свою роботу. Я маю тобі дещо показати.
Нова блискуча іграшка.
Я просив двох засуджених.
Надіслали чотирьох.
Приємно, коли тебе поважають.
Давай!
Покажи, на що здатен.
Моя черга.
Час перевірити нашу зброю.
Нашу зброю?
Я не розумію. Де вона?
Ось тут.
Звісно, мав змінити її вигляд,
щоб непомітно провезти в твою країну 2000 рушниць.
Історія моєї країни — це штучно створені страждання.
Я був хлопчиком, коли Тюдори
спалювали будь-яку їжу, яку могли з'їсти повстанці О'Ніла.
Ми голодували. Усі голодували.
Роти мерців були зеленими від жування кропиви.
Голодуючи, стаєш винахідливішим. Мої батьки померли молодими.
Нам із сестрою довелося ловити щурів.
Щури швидко закінчилися. Я годував сестру своєю кров'ю.
Завдяки цьому вона прожила ще два тижні.
Я не спав три дні,
щоб захистити її тіло від голодуючих, поки земля не відтанула.
Я вирізав їй нирки
і поховав її.
Їх жирна оболонка, як горошина.
Потім я не їв жодної страви, не думаючи про цей шматочок.
Це було останнє, що я робив, бо мусив.
Тепер я контролюю своє життя.
Кожен шматочок.
Пан Чіба намагався вкрасти мою доставку.
Гадаю, він хотів керувати переворотом без нас.
Хочеш його пальці?
А що з його солдатами?
Тепер вони твої.
Ми втратили свою людину.
Тобі доведеться виконувати роботу Чіби в замку.
Упораєшся?
Меч із цієї сталі може вбити бога.
Ти зробиш із цього лезо, гідне своєї мети.
Ні. Ви маєте рацію.
Я не заслуговую на меч. Поки що.
Ця сталь для вас.
Я маю поїхати в Едо і вбити людину, яку присяглася вбити.
Якщо впораюся і виживу,
я повернуся.
І ви зможете визначити, чи гідна я меча із цього металу,
зробленого вашою рукою.
Пробачте, що йду, пане Ейджі.
Ви, може, хотіли б мене вчити роками,
але я потрібен наставниці.
Прощавайте, Батьку мечів.
Бувайте, Батьку мечів!
Забирайте свої речі. Ваші послуги більше не потрібні.
Скажіть пані Іто, що може вже не підбирати мені страви і компаньйонок.
А хто про вас дбатиме?
Нас викликала принцеса.
Це не виклик.
Це ділова пропозиція, мадам Каджі.
Тепер я маю власні гроші
й хочу викупити контракти жінок.
Усіх.
Уп'ятеро більше, ніж винна кожна.
На яких умовах?
Жодних умов,
крім того, що кожна жінка буде вільною і зможе піти.
Я не муситиму стати повією?
-Ти нам не винна. -Ні.
Але, здається, я вирішила, чого, трясця, хочу для себе.
А ще мені потрібні нові помічниці.
Хороша платня, новий одяг. Але доведеться жити тут.
Тут? У вашому палаці?
Тут є можливість. Але мені треба багато чому навчитися.
Друзі, яким можна довіряти.
Друзі, які знають світ.
Це найкраще, що зі мною траплялося.
Це ж треба. Я не можу повірити.
Я серйозно. Якщо не хочеш лишатися…
Я жахливо з тобою поводилася,
а ти пропонуєш мені це?
Будь ласка. Акемі, послухай мене.
Тобі треба тікати.
Ти тут у страшній небезпеці.
Батьку, не знаю, що робити, прийшла до тебе.
Скажи йому, що сказала мені. Ну.
Проти шьоґуната змова.
Білий планує напасти на замок Едо
і вбити шьоґуна Іто та всю його родину.
Усіх за стінами замку.
У нього армія, іноземна зброя,
спільники при дворі.
Він сказав коли?
На з'їзді знаті.
Вам треба терміново їхати звідси.
Дякую.
Можливо, ти врятувала нас усіх,
включно з моєю донькою.
Хто ще про це знає?
Ніхто.
Моя вдячність не знає меж.
Ісе.
Я казав довіряти мені.
Ти недовго проживеш заміжньою за жахливим чоловіком.
Тепер ти одна з клану Іто.
Люди згуртуються навколо тебе, коли шьоґуна і його синів не стане,
їхня могутність перейде мені…
і я розділю її з новими спільниками.
Багато хто помре.
Ти будеш тут у безпеці, доки все не закінчиться.
А тоді
подякуєш мені.
Ні!
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова