ДОВОЄННІ ЧАСИ…
Важко, так?
Ні.
Я закінчив.
Професор сказав, в Ейнштейна на цей тест пішло три дні. Три!
В Ейнштейна вкрали мозок.
Це так принизливо. Ти підеш в універ раніше за мене.
Ні, Ейнштейн склав цей тест,
став Ейнштейном, і в нього вкрали мозок.
Ну і що, Крісе? Ти цей тест однією лівою склав.
Може, я не вступатиму.
Дивись, куди йдеш, синку.
Думаєш, це прикольно?
Робот на футболці?
Це мультгерой. Вони теж заборонені?
Ставай на бік людства. Назріває війна.
Вибачте.
Не знаю, як ти переживеш універ.
Я не піду.
Тобто?
Ну, батьки б розлютилися, якби я не пішов на тест,
тому я пішов. Плюс мені було цікаво, чи впораюсь я.
Але… Не знаю.
-Ти все знаєш. -Я не готовий.
Слухай.
Мене ніщо так в житті не бісить, як твій мозок.
І ніщо так не дивує.
Не ховай його у своїй кімнаті.
Професор сказав, що вперше бачить такий результат.
Ти зміниш світ.
Добре, але… З тобою.
У ролі доставниці піци і прибиральниці.
Байдуже, вдома ти чи на Місяці.
-Частинка мене буде з тобою. -Це теоретично можливо.
Квантова фізика каже, що частинки взаємодіють навіть після контакту.
І якщо все навкруги пронизано електрикою,
є ймовірність, що наша свідомість здатна виходити за фізичні межі.
Супер.
Отже, мої частинки навідаються до твоїх.
У гуртожиток.
«Пам'ятай: Кід Космо — твій друг».
Нас побачать.
ЕЛЕКТРИЧНИЙ ШТАТ
Здорові були. Новини MTV від 15-го травня.
Скажіть, що це неправда.
Кід Космо, наш милий друг-робот із суботнього мультфільму…
Його шоу закрили.
На Місяці біда.
Схоже, Космо став жертвою антироботських настроїв,
що охопили країну.
Пам'ятай: Кід Космо — твій друг.
Сьогодні в «Без купюр з Меделін Венс» ми поговоримо з геніальним
і досить привабливим засновником компанії «Сентрі».
Щоб зрозуміти історію Ітана Скейта,
спершу треба зрозуміти історію еволюції роботів.
У вас ніколи не було роботів, правда ж?
Я їм не довіряв. Вони — не ми.
Звідки їм знати, чого ми хочемо?
Розроблених Волтом Діснеєм
для реклами парку розваг у 1955-му році,
роботів згодом запустили в масове виробництво.
Вони швидко стали основною робочою силою,
виконуючи роботу, якої цуралися люди.
Роками вони не скаржилися на цілодобові зміни,
але зрештою настав день,
коли їм набридло жити за нашою вказівкою
і вони зажадали свободи.
Протести набирають обертів:
тисячі роботів зібралися в Сент-Луїсі
послухати запальну промову
колишнього промобота компанії Planters містера Арахіса.
Нас створили, щоб ми думали,
але тепер вони проти цього.
Нас створили, щоб ми працювали, але не на себе.
Не їм вирішувати нашу долю.
Ми маємо боротися за неї.
ПРАВА РОБОТІВ!
Ламається тостер — я купляю новий.
-Що тут… -Це вбивство.
-Ви себе чуєте? -Боти вимикаються!
Дайте сказати.
Ми маємо право на свободу. На свободу від рабства.
Ви маєте право працювати на мене, коли я вас вмикаю.
А якщо не хочете — вперед на сміттєзвалище.
Озвірілий рекламний бот пошкодив Меморіал Іводзіми,
після того як президент наказав роботам вертатися до роботи.
Коаліція за права роботів влаштувала погроми
в п'яти американських містах.
Наша відповідь буде рішучою.
Відсьогодні ми вступаємо у війну з роботонаселенням.
І кожен житель США, що переховуватиме робота,
буде звинувачений у державній зраді.
-Вперед! -Боже, в нього барбекю!
Ховайсь! Назад!
Вони не їдять, не сплять, не моргають.
ШТАБ-СЕРЖАНТ ДЖОН ДІ КІТС
Я моргаю.
Два роки боролося людство.
І два роки програвало.
Поки не втрутився Ітан Скейт.
Людство потребувало стрибка. Я показав, куди стрибати.
Свій винахід він назвав нейрокастером.
Це пристрій, що зв'язує людський розум з механізованими частинами дрона.
Я не маю нічого проти технологій,
доки людство зберігає над ними контроль.
Люди нарешті змогли відповісти на вогонь механізованим вогнем.
І за кілька тижнів війна скінчилась.
ГЕРОЇ ВІЙНИ ПОЛКОВНИК БРЕДБЕРІ
Містер Арахіс підписав капітуляцію при Клінтоні
і гендиректорі «Сентрі» Ітані Скейті.
А в Детройті Кід Рок влаштував концерт
на честь поразки Коаліції за права роботів.
Дрони ув'язнили понад 6 000 переможених роботів
у Зоні відчуження —
величезному комплексі
на південному заході Америки площею понад 260 000 км².
Наживо з магазину «Сентрі»,
де вже за мить
«Сентрі» представить новий споживчий нейрокастер.
Технологія, що дозволила виграти війну, тепер змінює наше життя.
Мережа нейрокастерів дозволяє розуму перебувати у двох місцях одночасно.
Працюйте і заразом відпочивайте.
Ескапізм для мас.
Я називаю це свободою.
Доєднуйтеся до мережі «Сентрі».
Відтепер ми в кожному куточку світу.
ПОВОЄННИЙ ЧАС…
Цок-цок.
Доброго ранку, сонечко.
-А постукати? -Я у себе вдома, нащо?
-Що ти робиш? -Збираюся на заняття.
Тобі треба записатися на гурток.
Соцслужба каже, що даватиме надбавку за «розвиток» школярів.
Теде, я і так уже розвинута.
Це не обговорюється.
-Тедів дім — Тедові правила. -Тедові правила.
Так, дражнися! Дуже по-дорослому!
Якщо Тед так цього хоче, чому сам мені не скаже?
Бо моя лобова частка у Вегасі з Сінді Кроуфорд.
Я не пропущу таке заради тебе.
Ти огидний.
Легка атлетика — 200 баксів.
-Ти швидко бігаєш? -Зніми браслет з ноги, і побачимо.
Ха-ха-ха. Навіть і не мрій.
Мені вдавалося.
Не знаю, від скількох прийомних сімей ти втекла,
але з форту Теда шляху назад нема.
Усе зрозуміло?
Маршовий оркестр.
-Граєш на інструментах? -Не знаю. А ти?
Це Les Paul 57-го! Знаєш, як важко було її знайти?
Ти її не знаходив. Увесь цей мотлох із Зони відчуження.
-І? -Ти крадеш. Вона з чорного ринку.
Ботам чхати на неї.
Плюс брати покинуті речі — не крадіжка.
Це, типу, право.
А ти, типу, кретин.
Ну, надягайте нейрокастери.
Зустрінемося в розділі 3C.
Післявоєнне інтернування роботів.
Агов.
Сказали надягнути кастери.
Вибач, але в мене непереносимість віртуальної реальності.
Не пощастило. Але не турбуйся.
Бачу, ти новенька, Мішель,
але з дев'ятого класу робота з нейрокастерами обов'язкова.
Важкий день?
Я б не сказала, що лише день.
Може, мені поговорити з твоєю мамою?
Перегорніть сторінку.
«Під опікою штату».
«Двоє батьків, один брат».
УСІ ЗАГИНУЛИ
Багато хто втратив сім'ю на війні.
Їх вбили не боти.
Ми наїхали на оленя.
-По дорозі. -Мені шкода.
Як і оленю.
Нейротерапія могла б полегшити твій біль,
дати змогу забутися на кілька годин.
Нічого страшного, не плач.
Ми полагодимо його в машині.
Подивись на мене.
Усе добре.
Відчуваєш пісок?
Відчуваєш подих вітру?
Так.
Добре. Глянь на мене.
Усе добре.
-Так. -Проблем нема.
-Знаю. -Так, усе добре.
-Усе добре. -Усе добре.
Усе добре.
Так?
Усе, іди сюди.
Мішель.
Я можу йти?
Тату? Тату!
Агов?
Ой-йой.
Теде!
Ні.
Вставай! Теде, там робот!
Не підходь!
Стій!
Що тобі потрібно?
Не підходь!
Я?
Навіщо?
Я не розумію. Можеш сказати?
Не рухайся.
Стережись. Стережись кам'яного монстра.
Джессі.
-На Місяці біда. -Постав назад.
-Ти мій найкращий друг. -Це я.
Ні.
Об'єднаймося. Разом ми переможемо монстра.
-Нащо ти прийшов? -Об'єднаймося!
-Постав.
Об'єднаймося!
-Об'єднаймося! -Постав.
Об'єднаймося.
-По… -Об'єднаймося.
-Гей, що там таке? -О ні…
Ти маєш піти. Зараз же.
Тікай. Негайно.
Це бот?
Я намагалася сказати, я тебе будила…
Ти хоч уявляєш,
що зробить влада, якщо знайде в мене бота?
-Я його не приводила. -Я теж.
Позбудься його!
-Я намагаюсь! -Щось не схоже!
Гей, роботе! Ти розумієш людську?
Пензлюй звідси!
Надягай реактивний ранець. Ми злітаємо.
Слухай, друже.
Ти стоїш перед капітаном
топікської збірної 1953 року зі спортивної боротьби.
Гаразд. Ти сам напросився.
Я тобі покажу. Ой як покажу.
Так, підходь.
Підходь, опудало зубасте!
Тобі…
Замах на вбивство.
Ось що це.
Я все копам розкажу: про нього і про тебе.
Ти сядеш в тюрму, гівно мале.
Я втрачу кілька баксів,
але покажу, що не можна пхати Теда Фіністера.
911. Що сталося?
Я хочу повідомити про справжнісінький, і це не жарт, напад робо…
Ого.
Алло, сер? У вас усе добре? Що стало…
Надягай реактивний ранець. Ми злітаємо.
Можеш щось з ним зробити?
Надіюсь, ти не псих.
Супер, завелась.
Ти водити часом не вмієш?
Ні? Я теж.
Перемикаю на задній хід.
Гей, це машина моєї мами!
Стій!
Ой-йой.
ЗОНА ВІДПОЧИНКУ «БИТВА ЗА ФОРТ ГАЛЛ» ЗА ФІНАНСОВОЇ ПІДТРИМКИ «СЕНТРІ»
ДИВОВИЖНИЙ ПРОГРЕС ВІД ДИВОВИЖНИХ ЛЮДЕЙ
Почекай в машині.
Серйозно?
Щоб тебе, Теде.
Іди сюди.
Ходімо, тут небезпечно.
Сповісти штаб Космо.
Ми в халепі.
-Слухай… -Прийом.
-Сідай. -Прийом. Як чутно?
Досить цих фразочок.
Досить цієї Космо-пурги.
Ти помер, а тепер ти тут.
Як це можливо?
Ти тепер робот?
Але ти живий?
Ти десь є.
Справжній ти десь там.
Ти в нормі?
Як тебе знайти?
Стій, почекай.
Джессі.
Поквапся. На Місяці біда.
«Сентрі»?
Об’єднаймося!
Разом ми переможемо монстра.
«Сентрі» повсюди. Де саме ти знаходишся?
В Сонячній системі розгардіяш.
Має ж бути той, хто знає?
Очі?
Окуляри.
Людина, яка знає, де ти, носить окуляри?
Це сильно звужує пошук.
Наявний в обмеженій кількості.
Доктор.
Доктор в окулярах.
Мішель.
Ти мене чуєш?
У мене погані новини.
Твій брат Крістофер…
Він помер вранці.
Де він?
Ось.
Вір у себе.
Це посеред Зони відчуження.
Ти зможеш.
ЗВ побудована так, щоб з неї ніхто не вирвався.
Яким чином ми в неї ввірвемося?
Кід Космо думає, ти фантастичний.
«Подарунки і товари NEW2U, скринька 1616, Клейтон, Нью-Мексико».
Ця коробка із Зони відчуження.
Тобто володар скриньки знає, як туди зайти і вийти.
А Нью-Мексико далеко?
Ходімо.
«БАРЛІГ СТЕЙКІВ» НЬЮ-МЕКСИКО
НАЙКРАЩІ СТЕЙКИ В КЛЕЙТОНІ
Крісе, я хотіла…
Крісе!
-Що ти робиш? -Це наш останній шанс.
Ми маємо об'єднати Космо-модулі.
Джессі, Земля в небезпеці.
Ми мало що можемо зробити.
От чорт. Біжімо, мерщій, давай.
Є! Приніс, Кітсе?
Зроби ласку, вимкни світло, дятле.
Не айс так розмовляти з клієнтом.
-Ти сказав о десятій. -Це ти сказав. Я кажу зараз.
-Відчуття, що ти мені не довіряєш. -Так і є.
Гаразд.
Ходімо.
New, New, New2U
Розробляю слоган. Бачиш нове лого?
Маркетолог від бога.
-Вау. Справжній? -Так, сер.
«Кольт» 1873 року. Один з тисячі.
Все ще здатен зі 100 метрів збити муху з качиної дупи.
-Де ти його відкопав? -Точно не у «Волмарті».
Так, довелося їхати аж у Тусон.
Що глибше у ЗВ, то вища ціна.
-Добре. Скільки? -П'ятнадцять штук.
-Заряджений? -Так, сер.
Так. Оригінальними патронами. Віддаю їх за так.
Ну, тоді я не платитиму.
Вульфе.
Якби ти був тут, тобі б не стало горішків націлити його на мене.
О ні, стало б. І не приплітай мої горішки, ок?
Чесно, я шокований твоєю поведінкою.
Що ти робиш?
Я шокований.
Ти надто вразливий для фарцівника з парковки.
Я не вразливий, я шокований.
Ах ти ж су…
Чому так довго, бляха?
Охолонь. Я був на енергозбережці.
Не віриться, що це проканало.
Ну і лопух же він.
Візьми його за ногу.
Можеш швидше?
Я не хочу сісти за приховування бота.
-Ти мене не приховуєш. -Як приїдуть копи — я тебе не знаю.
-Тож поквапся. -15 000 — забагато.
У мене люксовий бізнес.
Смієшся?
-Ти з вантажівки працюєш. -Чи влізе його байк?
Закладаюся на твої няшні вусики, що так.
Я боровся з законом, і закон переміг
-Я пішов. Удачі. -Куди? Допоможи усе розвантажити.
Скажи. Навіщо тобі моя допомога?
Можна хоч раз без цього?
То ти хочеш сам усе робити.
Мені потрібна твоя допомога, бо речі важкі,
і ти набагато сильніший за мене, Германе.
-Задоволений? -Пишаюся тобою.
Важливо визнавати свої мінуси.
Не чіпай байк. Я його залишу.
Що значить «залишиш»?
-Він мій. Чувака кокнув я. -Пізно.
-Що ти робитимеш з байком? -Продам.
Або я старію, або ящики стають важчими.
Світло!
КРИХКИЙ ВАНТАЖ
Нагадай, що там?
Цукерочки, солоденький.
Дуже смішно.
Зроби ласку, дай накладну на ляльок Барбі.
В Толідо є покупець. Хоче всю партію.
Ахой, рибко.
Рибко.
-Нащо ти їх вмикаєш? -Щоб тебе позлити, бро.
Якщо розрядиш, потім не продамо.
Якщо життя нормалізується, під Різдво вони матимуть попит.
А окунь, що не співає, нікому не потрібний.
О ні. Чорт.
Холодильник здох. Твою ж…
Корн-дог, котлета в підливці…
Вафельне морозиво розтануло.
Боже.
Я без їжі!
Тобто? Я ж притягнув ящик з хавчиком.
-Іди з'їж. -То раритет, ні.
Що? Там батончики Zagnut. Скуштуй.
Я не їстиму Zagnut в обгортці «Володарів всесвіту».
Ясно?
Не їстиму! Це гроші!
Я з'їм буріто і підхоплю сраний сальмонельоз.
Не підхопиш. У нас є ланч-бокси. Візьми ланч-бокс.
У ланч-боксах G.I. Joe нема їжі. Це коробки для дитячих обідів.
Але їжі там нема.
Чому не…
Що це, Герме?
-Подивися на мене. Герме, подивися. -Я дивлюся.
Це ти висмикнув
і забрав мій подовжувач, щоб зарядитися?
-Ні. -Ти моргаєш.
Я бачу, що моргаєш. А отже, брешеш.
-Ні. -Ти його взяв.
Тепер я хочу…
щоб ти зізнався.
Стосунки будуються на довірі.
Зізнайся, я не злитимусь.
Просто скажи, що ти його взяв,
і я не злитимусь.
Його взяв я.
Боже, благослови Америку!
Я помру від голоду.
У мене вже ребра виступають.
Не драматизуй. Я не можу жити без енергії!
Це я не можу, бо я людина.
Я — не ти. Ти береш її з розетки.
Після зарядки клади подовжувач на місце. Добре?
-Нас 10 днів не було. -Де мені заряджатися?
Для зарядки мені потрібна розетка. Що я маю робити?
Тобі не треба готувати енергію чи тримати її в холоді, ясно?
Щоб не завелася лістерія чи сальмонела.
-Лістерія? -Бо ти бот.
-Годі! -Ти штучний інтелект.
Ні, ти штучний довболект. Ти…
Гей, ти! Білявко, я тебе бачу.
Нічого. Побіжимо.
-Виходь! -Я знайшов їх, Кітсе.
Хто з вас лапав мого окуня?
В темпі!
В рибному відділі щось намічається.
Підійміть руки, щоб я бачив. Поверніться.
-Ти дитина. -Ти геній.
Так, ще який.
Це бот? Бот Космо?
-Звідки ви взялися? -З вантажівки.
-Лимончику, шукаєш проблем? -Відвали.
Кід Космо — твій друг.
Що ви робили у вантажівці? Що вам треба?
-На Місяці біда. -Нам треба у ЗВ.
-Хто сказав, що ми їдемо в ЗВ? -Ти. І він.
-Так, ми прямо про це говорили. -Ага.
Але не бійтеся, мені байдуже.
-Я знаю, що ви робите і продаєте. -Продаємо?
Мій прийомний — ваш покупець.
Мені все одно. Це не моя справа. Ти лишишся зі своїм ботом.
-Я піду зі своїм. -Ні, не підеш.
ЗВ… Мала, це не якийсь модний курорт.
Єдине, що ти там знайдеш, — це смерть.
Тож раджу вам ввійти в ліфт
і забути про це місце.
Зараз.
От чорт.
-Якого біса? Ти маєш друзів? -Якби мала, була б я тут?
Вони простежили за нами. Можливо, за ними.
Супер.
Гаразд.
Діятимемо згідно з «Омахою-3».
-Візьми бота. -Він не бот. А мій брат.
Як скажеш, мала. Хочеш, щоб він жив? Довірся мені.
-Червона тривога. -Не бійся.
-Джессі, тривога. -Іди.
Ходімо, ми розіграємо «Омаху». Ну.
Так, візьми мене за руку.
Ти моя сестра. Це наша історія. Тебе звати Вероніка.
Бероніка? Через Б?
Ти колись чула ім'я Бероніка? Через Б?
-Взагалі-то так. -Ясно, ні, через В.
-Вероніка. -Вероніка.
-А прізвище? -Твій персонаж німий.
Стій позаду і мовчи.
О.Г.Д.Р.
ЗАХВАТ ЦІЛІ: ЛЮДИНА
Увага, підозрювані.
Цей об'єкт тепер підпорядковується
Опергрупі з деактивації роботів.
Хто це?
О.Г.Д.Р.
Вважайте, що вас заарештовано.
Проблема.
Зробіть мені милість
і підійміть руки.
Я б хотів уникнути непотрібного насилля.
Повірте, я б теж,
як і моя німа сестра Вероніка.
Ми маємо чеки на всі ці унікальні речі. Я можу знайти їх для вас.
Мішель Ліоно Ґрін,
вас заарештовано за замах на вбивство, викрадення авто, прогули
і сприяння ворогу держави.
Ніфіга собі.
-Я вимагаю адвоката. -Що?
-Ти розмовляєш? -О, ви його отримаєте.
Де бот?
Хто? Бот?
Нонсенс.
Боти на волі?
Чому ти базікаєш?
Гей.
Звиняйте, що намагаюся допомогти слідству.
Знаєте, скажу чесно,
як платник податків, який любить махати прапорами і волати гасла,
як справжній американець, я здивований підозрі в укриванні ботів.
Скажу навіть більше — я шокований.
ЗАХВАТ ЦІЛІ
Попався.
ЦІЛЬ ВТРАЧЕНО
Хочете пораду, міс Ґрін? Віддайте бота.
Продовжите ховатися,
і суд запроторить вас у тюрму для дорослих.
Ти зламав пістолет за 25 000 доларів!
-Тобі я віддам його за 15. -Стійте!
Не кривдьте його.
Відійдіть від бота.
-А то що? -Міс, я маю завдання.
І я його виконаю.
Зробіть собі послугу і відійдіть від бота.
-Він просто хоче вернутися в ЗВ. -Ви порушуєте угоду.
-Він у списку на дезактивацію. -Ви бездушний.
Не можна бути бездушним до того, що не має душі.
-Ноги в руки, Лимончику! Шефе! -Біжімо!
Що ж, схоже, ми їдемо в ЗВ.
-Справді? -Залазь! Їдьмо!
Гаразд.
-Кітсе, потім відлежишся! -Вперед!
-Обережно. -Ви порушуєте угоду.
Ви зрадники!
-Я просив їх пофарбувати! -Не хочу!
-Нащо тобі стільки ключів? -Швидше!
Я важлива людина.
Будеш важливим у тюрязі.
Може, просто побіжимо?
Тримайтеся! Запустив.
SOS. Це Кід Космо просить про допомогу.
SOS!
У мене є місце для тебе над коминком.
Не в мою зміну!
Ось тобі!
Дезактивацій сьогодні не буде!
Ти! Я вб'ю тебе заради розваги!
Чорт!
Давай!
Бачиш ту стіну?
Якщо йтимеш уздовж неї років десять…
повернешся прямо сюди!
Виходу нема. Тепер ми живемо тут.
Вітаю, мала.
Лайно. Цього нам тільки бракувало.
-Не бійся дивитися страху в обличчя. -Ідіть сюди.
-А це хто такі? -Боти-сміттярі.
Задля виживання вони беруть частини інших ботів.
Ботів, яких вони вбили.
-Людина. -Чорт.
-Людина. -Гей.
-Кітсе, заткни його! -Людина!
Людина!
Для чого їм люди?
Я з ними не тусувався, щоб дізнатися.
Але ти дала мені новий шанс.
Поховавши моє життя під горою!
Гей.
Я рятувала брата. Я не шкодую, що ми тут.
Ти ж в курсі, що твій брат — лимоноголовий робот?
Він не робот. Він людина.
Кріс керує Космо.
Кріс не знає, де він. Знає лише доктор, що віддав його «Сентрі».
Ага. І де ж цей доктор?
-На Плоскій горі. -А. Де вона, Герме?
За 500 кілометрів на південь?
-Сподіваюся, у тебе зручне взуття. -Є краща ідея?
Буде.
Люблю твою впевненість. Я її не поділяю, але радий за тебе.
-А фургон працює? -Можливо. Маєш двигун з собою?
Випускай звіра, Герме.
Ти ж знаєш, я тільки за.
Ну авжеж, заряджений на сто відсотків.
Хоч хтось сьогодні поїв.
Начувайтеся усі! О є! Гермдог!
Що це таке?
Моя збільшена версія. У мене тіло під кожне завдання.
Ну, підемо на північ? Ми не перевіряли стіну біля Моаба.
Залюбки. Чому б ні?
Якщо і вмирати від голоду, то в гарному місці, типу Моаба!
Ти швидше вмреш від скиглення.
Прошу, згадай свої слова завтра,
коли благатимеш мене дати тобі питну воду.
Якщо ми з Крісом праві,
і доктор тут бував, то він має знати, де вихід.
-Навряд. -А це вже щось.
Тож я маю план.
А ти маєш коня.
Ми можемо домовитись.
Якщо думаєш,
що Герм посадить вас і мене у той фургон
і понесе на плечі,
то в тебе не всі вдома.
-А де твої батьки? -Не твоя справа.
А, ясно.
Мертві.
Це на краще, мабуть.
Ти прикидаєшся козлом чи ти такий від природи?
Від природи.
Звісно, сумно, коли батьки нас залишають,
але зате у вас лишились гарні спогади про них.
-Вони не встигли вас підвести. -Вони б нас не підвели.
Дитя і начебто дитя.
Добрий вечір.
-Усі підводять. -Щасливого Різдва.
Залиштеся, і я теж вас підведу.
На щастя для тебе, ми тут ненадовго.
Оце правильний настрій!
Як там кажуть? Лаве рубай…
І від проблем утікай.
Живи цим гаслом, мала.
Бо я живу.
-Як ви познайомились? -А, на війні.
-Хіба ви не вбивали одне одного? -Намагались.
Боти оточили мій взвод, переломили мені ногу навпіл.
Залізяки підійшли прикінчити мене.
Я підводжу погляд і бачу будівельного бота, що зирить на мене.
Я заплющую очі, чекаю смерті.
А натомість він підіймає мене і несе геть.
Ти рюмсав, як дитина.
Ага, звісно. Я не рюмсав.
Вони не розуміють людських емоцій.
То був бойовий клич. Типу: «Так! Росомахи!»
Заливаєш. Ти смоктав палець і благав мене тебе врятувати.
Він… правду каже.
Кілька днів по тому
нас знайшли дрони «Сентрі», і я кричав їм:
«Гей, він урятував мене. Герм хороший. Не стріляйте».
Але вони відкрили вогонь.
Хотіли нас вбити, і ми втекли.
І досі тікаємо, так?
Для більшості це дивно, правда ж?
Робот і людина ходять разом, дружать.
Ви хоча б маєте один одного.
Що робитимеш, коли знайдеш брата?
Ну, типу, його тіло?
Що потім?
Час покаже.
Що готуєш, мамо?
Сьогодні неділя. Що я готую по неділях?
Фарширований перець.
Що б мій хлопчик не захотів, він усе отримує.
Усе, що коштує три центи і продається за знижкою.
Цить.
Ось тобі заслужене каннолі.
-Йому день? -Два.
Місис Велла дала за кошт закладу.
Приємно тебе такою бачити, мамо.
-Бадьорою і… -Чому це тебе дивує?
Просто.
Моє янголятко.
Який же ти смішний.
Який…
Я…
Чорт забирай!
Швидкість передачі даних стрімко падає.
Поясніть.
-Ну, він просив мене зачекати… -Поки я не зберу всі факти.
Факт у тому, що сервіс, який ми надаємо світові,
з ідеального перетворюється
на повне лайно.
Чому?
-Крістофер зник. -Що?
Крістофер зник.
Це фізично неможливо.
Але розумово, неврологічно він не з нами.
Хочеш сказати, що мій прорив утік?
В його матриці даних була малесенька незахищена ділянка.
Ледь помітна, повірте.
І з часом завдяки їй його свідомість…
ну, пройшла крізь наші захисні системи.
Схоже, його матриця була створена таким чином спеціально.
-Амхерстом. -Але не нами.
Ні. Якщо швидкість передачі даних нейрокастера падатиме,
а так воно, ймовірно, і буде…
-«Сентрі» кінець — не тепер, то в четвер. -В середу.
Цю середу? Моя компанія розвалиться в середу?
-У вівторок радше. -Мовчи.
Може, в середу.
Вам надійшов лист.
КОНФЕРЕНЦІЯ З ІТАНОМ СКЕЙТОМ НАДЯГНІТЬ НЕЙРОКАСТЕР
Ме…
Мене завжди заспокоювала природа.
Ви мене знаєте?
Хто ж не знає Скенектедського м'ясника?
Найлютішого бійця О.Г.Д.Р.
Я бачив вашу документалку, коли ви пішли у відставку.
Я не у відставці.
Мені просто нема на кого полювати.
Я так розумію, ви вистежуєте неповнолітню злочинницю
і її… механічного супутника.
О.Г.Д.Р. кличе — я відповідаю.
Ну, тоді у нас з вами спільна мета.
Дівчин робот належить «Сентрі».
-Він мені потрібен. -Його звинувачують у нападі.
-Йому світить дезактивація. -Відкладіть її.
Як «Сентрі» отримає своє, робіть з ним, що хочете.
Гарне місце.
-Дякую. Я сам його розробив. -Знаю.
Я бачив вашу документалку по ТБ.
Тоді вам відомо,
які неймовірні ресурси я маю.
Я можу полагодити вашого дрона.
Чому самі не знайдете бота? У «Сентрі» є засоби.
Мирні угоди.
Ми не можемо заходити в ЗВ
без доказів порушення угоди.
То ви хочете, щоб я привів бота
чи знайшов докази?
Поживемо — побачимо.
Добре?
Гей, м'ясні палички, зацініть.
Ух ти. Плоска гора. Бачите?
Справжнє диво природи.
Якби ти була цим доктором, де б ти була?
За полем астероїдів марсіанська база.
Це що, ТЦ?
І в досить гарному стані.
Мабуть, сміттярі його не знайшли.
У них є продукти, укриття, захищений периметр.
Непогане місце для сховку.
-Думаєш, фудкорт працює? -Почалось.
Ми знайшли Panda Express у ЗВ.
Їжа була ще нормальною.
Взяли печиво з передбаченням, курку генерала Цо, курку з апельсином.
Смажений рис, пельмені зі свининою.
Усе. Воно не псується.
-Ой-йой. -Обережно!
Гівнюк шпурнув у нас холодильник!
-Герме, забери нас звідси! -Намагаюсь!
Стережись!
Ай! Він влучив мені в підколінну ямку.
Тримайтеся! Ми падаємо! О ні!
Хто кидається холо… Гів…
Чорт.
Леді та джентльмени,
ви в полоні.
-Ти їх раніше бачив? -Бро, ми не знаємо одне одного в обличчя.
Гей, щоб і подряпинки на ньому не було!
Пізно.
Прошу, зупиніться.
-Там. -Не тикай нею в мене.
Приготуйтеся побачити диво,
уздріти магію,
пізнати неймовірну могуть Перплексо!
Духи потойбічного світу, почуйте мене!
Хай ця брама здійметься ввись!
Ми сто разів репетирували. Зберись.
Гаразд. Отже, щойно пробуджені духи потойбічного світу…
Офігіти. Хай ця брама здійметься ввись!
Хіба не вражає?
-Куди ви нас ведете? -Відповіді на всі питання всередині.
Ось мій план:
я зімітую серцевий напад, ви вибіжите на дах…
-Я не піду без доктора. -Агов, хочете підзарядитися?
-Не розмовляй з прохожими. -Ходімо.
Я буду тут, якщо знадоблюся.
Йосип голий!
Тако, люди!
Ніфіга собі.
Здуріти можна.
От чорт, люди. Звідки вони взялися?
Вони в'язні.
Бісові люди.
Привіт.
Леді та джентльмени, зустрічайте на сцені вельми почесного гостя.
Особистість настільки величну і лідера настільки славетного,
що його знають лише під грандіозним титулом
містера Арахіса!
Бути не може.
Зав'язуй, Пі.
Ти ж знаєш, я не люблю всі ці гіперболи.
Добридень. Я б зняв капелюха, та він прикручений.
Вас ув'язнили, бо прийняли за сміттярів.
-Перепрошую? -Бачте…
Вони приходять час від часу, щоб порізати нас на шматки.
Ви не дуже змахуєте на різників,
але, знаєте, зовнішність оманлива.
Нам потрібна допомога, сер.
Ага, люди завжди щось від нас хочуть.
Це як одержимість.
Ми шукаємо доктора.
В… окулярах.
Що ж, прошу за мною.
Дурне питання, знаю, але…
ЛЮДСЬКЕ ПОРІДДЯ
…що це за місце?
Ну, ми ще не повісили вивіску, але як тобі такий варіант?
«Землі блакитного неба — оазис безпеки в непривітній пустелі».
Запам'ятовується.
Ви знаходитесь в колисці нової механізованої цивілізації.
Салют, містере Арахісе!
-Як ти, Бліце? -Ральфі, стій!
В «Землях блакитного неба»
роботи мають змогу вийти за рамки приписаних людьми характеристик.
Змінити професію.
-Волосся! -Може, навіть знайти своє покликання.
-Волосся! -Вітаю.
Місис Стрижко, ми більше так не робимо.
-Волосся. -Не чіпайте його, будь ласка.
Сер.
Містере Арахісе, ви нам потрібні.
Я розумію,
але штука в тому, що ваша присутність дає «Сентрі» законну підставу
знищити усе, що побудували ці роботи.
Усе, що я можу, — це вивести вас на 15 км у пустелю
і залишити наодинці.
Після перекусону, звісно.
Вільний! Сподіваюся, ти зголоднів.
Дуже. Я так і не з'їв буріто.
Гей, розплющ очі. Це бургерна.
Гаразд. Що ж…
-Я буду чизбургер. -Вибач. Сир закінчився.
Нічого. Тоді бургер з картоплею.
На жаль, вони теж закінчились.
-Що у вас є? -Скажу тобі без базару.
У нас уже давно ніхто не їв. Якщо тут і було норм, то тепер відстій.
Є спагеті і консервовані боби в рулеті.
Які боби?
Отже, твій брат не знає, де знаходиться його людське тіло?
Воно в «Сентрі».
Нащо «Сентрі» викрадати маленького хлопчика?
Отож. Сюр.
-Тобто дикість. -Дякую за пояснення.
Кріс сказав, що доктор, який його забрав, тут, у вас.
Гаразд.
Буду з тобою відвертим.
Бував у нас один доктор.
-Вперед! -Що ви сказали?
Доктор Кларк Амхерст, експерт у людино-машинній взаємодії.
Де він?
Я вказав йому на двері.
Ну, хоч не лише нам.
Ви не знаєте, як вибратися, а людину, яка знала,
відправили помирати в пустелю?
Авжеж відправив.
Я підписав мирну угоду, бо вона визнає роботів людьми.
Навряд чи ви розумієте, як це,
коли твоє право на існування залежить від папірця.
Наше становище хитке.
І я б в житті не дав тому доктору підірвати його,
як і не дам вам.
Доктор Амхерст — викрадач.
Він викрав цього хлопчика. Ви ставитиметесь до них однаково?
Але всі люди однакові. Егоїстичні і ліниві.
Як усвідомиш це, юна леді, жити стане куди простіше.
Ходімо.
Юна леді?
Не раджу виходити проти ночі.
Мені по барабану, що ви радите.
Думаєте, що будуєте щось особливе? Ви такий, як усі.
Дякую, що підвезли.
Смачного.
Кітсе.
-Що? -Серйозно?
-Я голодний. -Це зашквар. Навіть для тебе.
-Куди ти зібралась? -На парковці були машини.
Позичу одну з них і шукатиму доктора.
Отямся. Там територія в 260 000 км².
-Шанси знайти його мізерні. -Шанси знайти його тут нульові.
Шанси не померти тут досить високі.
Не можна виходити в ЗВ уночі.
Ти маєш вірити мені.
Гей, серйозно.
Твоя сестра не безсмертна.
Глянь на це обличчя.
Невже ти відмовиш цьому стрьомному роборильцю?
Відпочинь.
Сходи в Orange Julius.
Це ж ТЦ. Вкради щось.
Підеш вранці.
Гаразд.
Помремо вранці.
-Волосся! -Торкнися його, і я тебе вб'ю.
Волосся.
Тобі б стрижка не завадила.
Тепер має вийти, Бімо.
Ух ти, Космо. З цими…
Привіт, незнайомцю.
З Різдвом!
-Де ти була? -На Місяці біда.
На тусовці Лізи Стюарт.
-Мама сказала, ти в бібліотеці. -Я їй збрехала.
Подобається там?
Краще, ніж тут.
Відколи ти поїхав, вони кричать або одне на одного, або на мене.
-Як добре, що я повертаюсь. -Мовчи. Я впораюсь.
Це спірно, але якби я повертався, то не заради тебе.
-Ти що, раніше випустився? -Не зовсім.
Мій професор хизується мною, як трофеєм,
але не слухає моїх ідей, а коли я вертаюся в гуртожиток,
мій сусід обзиває мене Дуґі Гаузером і мочиться у мій смітник.
Я повертаюся.
Якщо повернешся, я сама помочуся в твій смітник.
Пам'ятаєш, я казала, що ти зміниш світ?
Так.
-Ти його змінив? -Не зовсім.
Тоді краще вертайся в універ.
Після Різдва.
Космо-модулі, єднання!
Якби Космо ходив в універ, Джессі б щодня його навідувала.
Як тобі не соромно?
У Джессі є ранець.
-Добре, я теж тобі такий зроблю. -Гаразд.
Домовились. Я тільки за.
Дякую, що прийшов, Космо.
Я скучила.
-Пам'ятай: Кід Космо — твій друг. -Я теж скучив.
Треба спішити. На Місяці біда!
Друзі так не вчиняють.
Гей, павучку, не зажирайся.
Повір — і в тебе вийде!
Наступного разу скуштуй сандвіч.
Дякую, що прийшов, Космо.
Пам'ятай: Кід Космо — твій друг.
Привіт. Агов.
-Ку-ку. -Ти це чув?
О, привіт.
Мені сюди не можна.
Тому не галасуйте.
Я шукаю Крістофера Ґріна.
Подвійний астероїд!
У мене для тебе лист.
Чорт, Герме, боби почали бунтувати.
Перед тим, як містер Арахіс його вигнав,
доктор Амхерст дав мені лист і попросив передати його Крістоферу,
якщо він прийде.
А, і підпису не треба.
«Крісе, якщо читаєш це, знайди мене.
Вулиця Пінакл-Пік 2201.
Я чекатиму. Кларк».
Я порушила правила, погодившись передати його.
Не знаю, що буде. Мабуть, нема сенсу жаліти…
-Як туди дістатися? -Я знаю, де це. Не подумайте.
Просто якщо підкажу, мені потім ще більше влетить.
Не хочу здатися грубою,
але я не можу вам допомогти.
Хоч я і знаю, де це. Річ не цьому.
Якщо цей доктор витягне нас з цієї діри,
то, може, твоя недоідея не така вже й і недо.
Ми відвеземо тебе.
Кітсе, там заправляють сміттярі. Нам треба більше м'язів.
М'язи переоцінені і ненадійні.
Він почув. Ми голосно балакали.
Я голосно балакала. Я. Це все я.
Пневмодвигун, з іншого боку, — оце корисна річ.
І бейсбольна бита. Вона усе порішає.
-Ви до чого? -Угода забороняє вам лишатися.
Та це не значить, що я не поможу вам піти.
Я думала, ми вороги.
Схоже, фабрика людей все-таки випустила гідну модель.
Дякую.
Я мав на увазі її.
Що ж, перш ніж йти в землі сміттярів, ви маєте де з ким познайомитись.
Розказати смішну історію про сміттярів?
О так. Я люблю анекдоти.
Якось загін сміттярів
напав і розчленував десять моїх найближчих друзів
на моїх очах.
Що тут смішного?
Від них одні масляні плями залишились.
Ой, заглух.
Масляні плями і болти!
Сміттяр — це ходячий, балакучий автошрот,
що просто мріє тебе зжерти і висрати твої рештки.
Я цією битою цілу купу їх перемолов.
І все одно вони перли на мене.
Ось що в них смішного.
Вони не зупиняться, поки ти не гигнеш.
Ну що ж.
Ноги в руки і вперед.
Покажемо сміттярам…
-Дулю? -Боже.
Він посеред бою теж засне?
Щось мені здається, це проблема.
Ось моя відповідь!
ЗАХВАТ ЦІЛІ: РОБОТ
Лети, Сиріле, лети!
Ми точно туди приїхали?
В континентальній частині США 160 мільйонів адрес.
І кожна з них вбита в мої схеми.
Якщо доктор Амхерст живе на вулиці Пінакл-Пік 2201,
тоді він має бути тут.
Якби ви були пакуночком, я б доставила вас сюди.
Поклала б прямо тут.
А тоді втекла б.
Недобре місце.
Тут рай для сміттярів.
-Що ж, я б не радила… -Що ти робиш?
-…туди лізти. -Агов.
Я б не лізла, але…
Тут хтось є.
Можливо, він.
Що робити, батю?
Давати дьору!
Сміттяр!
Ой-йой!
-Ні! -Пакуночок іде на поміч.
Дуже дякую. Люблю командну роботу.
Без паніки.
Сміттярі — машини. Вони розсудливі.
-Відчиніть ці кляті двері! -Вони несправжні.
Ну, схоже, нам кінець.
Гаразд.
-Швидко, ховайтесь за Пенні! -Чому за мною?
О ні!
Я не помру під Marky Mark and the Funky Bunch!
Як на мене, гарна пісня.
Вітаю вас, піддослідні, в лабораторії доктора Франкенштейна.
Сподіваюся, дорога вас не заморила.
Будь ласка, пройдіть всередину і не затуляйте прохід.
Назад дороги вже нема.
Спрацювало.
Пам'ятаєте мене, докторе?
Де мій брат?
-Я не можу… -Все ви можете.
Відповідайте, доку.
У Сіетлі.
-На острові. -Навіщо ви його забрали?
Люди вмирали.
Ми програвали війну.
Поки не знайшли його.
Після аварії
томограф «Сентрі» сповістив нас про Крістофера.
Він був особливим, ясно?
Він був саме тим, чого ми потребували.
Крістофера ніби…
Його ніби Бог нам послав.
Ви взяли мене за руку
і збрехали.
Прошу, ти повинна зрозуміти.
Нічого я вам не повинна!
Не приплітайте довбану війну і Бога.
Просто скажіть, що ви зробили з моїм братом.
ПК.
Вийдеш до нас?
-Герме! -Господи!
Ти весь цей час підслуховував?
Якщо під «підслуховував» ти маєш на увазі «уникав загрози
вигорання монітора», тоді так.
Якого біса цей бот має ваш голос?
Доктор Амхерст врятував мене від сміттярів.
Мій голосовий модуль вирвали.
Я записав на нього понад 100 тисяч слів.
Він мій жорсткий диск. І друг.
Він знає усе, що і я.
Покажи їм 17-9.
Так, докторе.
Спроба номер дев'ять. Піддослідний Альфа.
Крістофер був у комі.
Ми думали, це назавжди.
Ми сприймали його як донора органів.
Боже, ви як сміттярі.
Для роботи мережі нам потрібна була неймовірна обчислювальна сила.
Розум твого брата став проривом,
що поєднав нейрокастери з дронами.
Вітаю, докторе. Ви щойно виграли нам війну.
Ви злодії.
Якби ми не зробили того, що зробили, Крістофер помер би в лікарні.
Ми врятували його.
-Він вас не просив! -То ти б перекрила кисень?
Якби довелось.
Тоді ти б помилилася так само, як і я.
23-6.
Тринадцять місяців по тому.
Боже мій.
Не можу дивитись.
Вимкни!
Я сказав Скейту, що треба від'єднати його.
Скейт пригрозив мене вбити.
Не маючи змоги звільнити Кріса,
перш ніж втекти,
я встановив між ним і зовнішньою мережею крихітний зв'язок.
Щоб він утік хоча б розумом,
якщо вже не тілом.
Ви направили його у «Землі».
Я почув про те, що ви будуєте, і вживив в його розум координати.
Навіщо?
Я хотів, щоб він знайшов сім'ю.
-У нього вже була сім'я! -Гей!
Заспокойся.
Усі заспокойтесь.
-Зненацька болючіше. -Неочікувано.
Для кого як.
Я заберу Кріса.
-Не зможеш. -Ні, зможу.
-Бо ви допоможете. -Це неможливо.
Ви зайшли в ЗВ, а значить, знаєте, як вийти.
-Ти не розумієш, з ч… -Народ.
Знову цей упир.
-Хто це? -Скенектедський м'ясник.
Треба діяти швидко.
ДОКТОР КЛАРК АМХЕРСТ
Один з твоїх, Скейте?
Уже ні.
Це ж король невдалих іграшок.
Я не король.
Наші люди вільні.
Ваші люди — не люди.
Я розчавлю цю шкаралупку.
-В кого ключі від арахісу? -В арахісу.
-Стійте. Тихо. -Що?
Чуєте?
Я — ні.
Ясно.
Сховай брата.
Живо.
Ходімо.
-Приготуйтесь. -До чого приготуватись?
Киньте зброю. Віддайте бота.
Я більше не слухаю наказів.
За непокору…
Ай, чорт!
Ой, не підкорився.
Вмажемо їм!
Сер, вони атакують.
То атакуйте у відповідь!
Знайдіть ціль. Знайдіть!
Решту можете вбити.
-Виходь, або тебе дезактивують. -Гаразд, сам напросився!
-Браво, Джессі! -Ходімо.
-Молодець! -Ходімо, хутчіш.
-Ой-йой. -Попались.
Гей!
За мною. Я виведу вас.
Так!
Від кого пошта США захищається цим фінтом?
-Від доберманів. -Доберманів?
Ні.
Ви порушили угоду, містере Арахісе.
А отже, будуть наслідки.
Це урок, який ваші ТЦ-шні друзі засвоюють просто зараз.
Підете і скажете вцілілим, що це ваша провина.
О ні.
Ховайтесь.
Ходімо.
Вийдіть, міс Ґрін, і ніхто не постраждає.
Годі тікати.
Ви що, хочете по-поганому?
Візьмеш Крістофера і побіжиш.
Зрозуміла?
Останній шанс.
Дайте їм спокій.
Думаєте, що переможете мене, докторе?
Ні.
Добре. Покладіть його на землю.
Ви не можете вбивати живих істот.
Живих — ні. Залізних — так.
Щоб дістатися їх,
ви маєте вбити мене.
Чорт забирай, Скейте.
Я б розібрався.
Доктор Амхерст порушив угоду.
А тепер приведи мені бота.
Не рухатись!
Ні!
Ідіть додому, міс Ґрін.
Ідіть додому.
Куди вони?
О ні.
СВІЖІ СОКИ
О ні. Ні.
Волосся?
Вибач, друже.
З поверненням, Крістофере.
Скажу чесно,
ти змусив мене похвилюватися.
Нічого. Я не злюся.
Я розумію. Майбутнє лякає.
Особливо, коли воно в твоїх руках.
Не турбуйся.
Ти не один.
Дуже зворушливо, містере Скейте.
Але є але.
-Ви вбивця. -Це як подивитися.
І ви збрехали мені.
Це не бот.
Його звати Крістофер Ґрін.
Ви нацькували мене на дитину.
Послухайте, полковнику Бредбері, чи М'яснику. Якщо дозволите.
Як би це сказати?
Ну і що?
Війна, яку ви виграли,
ваші медалі — то не ваша заслуга.
То заслуга моя і цього хлопчика.
Ви — лише свідок історії.
І це історія?
Що? Вам більше до душі слово «еволюція»?
Наш світ — це ядерний грибок, що котиться по морю гівна.
І вже давно.
Крістофер дає людству шанс позбутися усіх тих страждань.
З мого досвіду страждання і життя нероздільні.
Я згоден.
Моя мама пила по три пляшки на день.
Коли була п'яною, злилася.
Коли була тверезою, билася.
Але в ньому вона — це постійні обійми і фарширований перець.
І спокій.
Я хочу принести цей спокій кожній людині на цій планеті.
Плюс-мінус.
Без жертв не обійтися, якщо хочеш розвинути вид.
Як там раніше казали?
А, точно.
Отець.
Син.
Святий Дух.
Є велика ймовірність, що у вас не всі вдома.
Знову ж таки — ну і що?
Що ж,
повернімо Крістофера туди, де йому місце.
І цього разу спробуйте не лишати двері відчиненими.
Якщо так хочеш його, просто розбий скло.
Не думаю, що хтось помітить.
-Зібрався на співбесіду? -А, так.
Мені стало шкода робота, і я…
Це жах.
Він — уся моя сім'я.
І я його втратила. Вдруге.
Втретє не втратиш.
Ти не менш особлива, ніж твій брат, мала.
Я пішов з армії, бо війна була помилкою,
і я тупо на все забив.
Я все кинув, бо світ був гівном.
І досі таким є.
Але в ньому є хороші люди.
І вони б не кинули його ні за які гроші.
Хочеш повернути брата? Я з тобою.
У тебе є я.
У тебе є Герм.
І, певен, ще хтось.
Як це ти перестав бути козлом?
Я не переставав. Я підстригся.
Перепрошую, ПК.
Доктор Амхерст сказав, ти його жорсткий диск?
Так. Я знаю все, що знав він.
У тебе є коди доступу для виходу із ЗВ?
Так, є.
А місце, де тримають Крістофера?
-Зможеш мене провести? -Ну звісно.
-Я їду в Сіетл. -Ми їдемо в Сіетл.
Герме, пам'ятаєш ті фури на трасі?
-Зможеш завести їх? -Легко.
І я покладу в них 18-метрового.
Він знадобиться в бою.
Вибачте, але Крістофера не можна забирати.
Чому?
Від'єднавши його від сервера, ви знищите «Сентрі».
Що значить «знищимо "Сентрі"»?
Мережа «Сентрі» поєднана з мозком твого брата.
Без нього жоден дрон не працюватиме.
Відключення Крістофера призведе до повного колапсу системи.
От чорт.
Якщо підемо в «Сентрі» разом,
зможемо зупинити їх раз і назавжди.
Класний хід думок.
Святі угодники!
-Це подвійна гра. -Гей.
Чого ти від нас хочеш?
Щоб ми билися?
Ми не битви прагнули.
А миру.
«Сентрі» все змінив, коли спалив ваш дім.
Ховатися від світу марно.
Повірте, я знаю.
У нас є шанс знищити усю їхню кляту систему. Разом.
Боти і люди проти справжнього ворога.
Ми вже раз програли.
Бо в них був Кріс.
Відведіть мене до нього, і ви виграєте.
Сіетл за 1 980 кілометрів звідси,
але це небагато, якщо хочеш здобути свободу.
Візьми мене на бейсбол. Візьми мене з собою до натовпу.
Купи мені арахісу і крекерів «Маля».
Мені все одно, чи вернуся я!
Ризик не вернутися значний.
Час настав, Арахісе.
Залізо і м'ясо разом.
Вас не переконаєш.
Чорт, мабуть, треба йти шукати капелюха.
Тако, музон.
КОД ПРИЙНЯТО
Система працює на 100 %.
І… порядок.
18-МЕТРОВИЙ
Викуси!
Охороно, у нас проблема на головній парковці.
-Думаєш, помітили? -Хто знає.
Кинь червону.
О, «порше» класно літають.
-Ай, промазав. -Встряла? Вона встряла?
Містере Скейте, на нас, схоже, напали.
Я вражений.
Ти завів друга.
Це 18-метровий будівельний бот.
Він зовсім не дружній.
Повна бойова готовність. Поваліть цей металобрухт.
Тривога. Усім дронам пройти до північного входу.
Твій вихід, мала.
Добре. Ходімо. Давай.
Топаємо, хлопці.
-По нас ідуть. -Я помітив.
-Це твоя ідея була чи моя? -Якщо спрацює, то моя.
Герме, обережно!
Стрибай!
Герме!
Я втратив велике тіло, та я все одно більший.
Замовкни і тікай.
Вони пішли.
Зовні ти більшим здаєшся.
Гуди, Герме! Клич підмогу!
Ой-йой.
Подавіться, м'ясоголові!
Я підвезу! Тримайся!
Боти, покажіть, з чого ви зроблені!
В атаку!
Боти понад усе!
Від шефа!
Вибув!
В яблучко!
Наступай!
Ага, зашибісь, ще.
Юху!
БАРРІ ЦУКЕРКОРН, АДВОКАТ ВІН КРУТИЙ
-Продовжуйте. Я буду в інноваційній. -Так, сер.
Що ви думаєте робити?
Що і завжди.
Перемагати.
Вхід і вихід з будівлі обмежено.
Повторюю, вхід і вихід з будівлі обмежено.
Зможеш їх знешкодити?
Ні.
Я маю вбити людей!
Смерть людям!
Я вас прикінчу!
Я замкнув нас.
Він живий?
Так.
Він мене чує?
Ні.
Зв'язатися з твоїм братом можна лише зсередини.
Зсередини чого?
Його розуму.
-Обід подано! -Дикуни.
О, їх уже менше.
Схоже, ми ще й переможемо.
Народ, у них теж великий є.
Типу, дуже великий.
Боюся, ви на приватній території.
Як працівниця поштової служби США,
я маю право тут перебувати.
Грай, Тако! Давай, грай!
Ні.
Ні!
Тікай!
Ні! Скейте!
Вам їх не перемогти.
Ми все ж спробуємо.
Після того, що з вами зробили в ТЦ?
Стільки ботів полягло, і все одно б'єтесь?
Чому?
Заради свободи ми на все готові.
Навіть вмерти?
Щоб вмерти, ти маєш бути живим.
Так.
Так, це правда.
Скейт на четвертому рівні.
В інноваційній.
Чому ви допомагаєте?
Бо…
я нарешті знайшов того, в кому людяності менше, ніж у роботі.
Мішель?
Звідки ти тут?
Я думав, ми програли.
-Ходімо. Я тебе витягну. -Стій.
Не зараз.
Крісе, я тут взагалі-то з десяток злочинів скоюю.
Я думав про це відтоді, як Скейт повернув мене.
Це все я винний.
Він викрав тебе. Ні в чому ти не винний.
Я бачив світ, коли був з тобою.
Я бачив усе те зло, що «Сентрі» робить людям.
-І це все через мене. -Ми їх зупинимо.
Ми їх переможемо. Якщо витягнемо тебе.
Не вийде!
Коли я був у лабораторії, я бачив справжнього себе.
І ти, певен, теж.
Скажи чесно, який у мене вигляд?
Мій фізичний зв'язок із «Сентрі» — це симбіоз.
Без мене «Сентрі» помре.
А без нього…
Так.
То що я маю зробити? Просто лишити тебе?
Ні.
«Сентрі» сто років може мене тримати в такому стані.
Думаю…
Думаю, я повинен вмерти.
І ти маєш мені допомогти.
Хочете добавки, га?
Ах ти падло!
Мочи його, Герме!
Гей, дай вистрілити!
-Дай вистрілити, Герме! -Ні!
М-ре Скейте, в лабораторію проникли.
І в нас зловмисники в будівлі.
-Усуньте їх. -Так, сер.
Кітсе, вставай!
Салют, Ітане.
Слухайте,
не знаю, що ви тут забули,
містере Горіху…
Я прийшов переглянути угоду.
Давай, вийди сюди і бийся, як чоловік!
Хочеш мене? Прийди і візьми!
-Усе, Герме, досить. Герме! -Не надсилай дронів…
-Він уже все. -…замість себе.
Схоже, я теж уже все.
У тебе діромаха в пузі, друже.
Я ненадовго відключуся, щоб зберегти енергію.
Ні, тримайся.
Як це ти ще живий?
Як я ще живий? Я живий завдяки тобі, паразите.
Отож-бо.
Мішель?
Вибач, що перериваю,
але наші друзі в серйозній біді.
-Ще трохи. -Боюся, часу обмаль.
Він правий.
Я не перекрию кисень.
-Ти сказала, що перекриєш за потреби. -Її нема.
-Знайдемо іншого бота, підеш в нього. -Цього разу я застряг.
-У нас немає вибору. -Вибір завжди є.
Мені казали змиритися, але я не могла.
Ти — усе, що я мала. Я тебе не відпускала.
І сталося чудо. Ти повернувся.
-Тому тобі має бути легше. -Ні.
Мені анітрохи не легше.
Я три роки не відчував емоцій.
А коли був з тобою, відчув їх усіх. І це було круто.
Усе завдяки тобі.
Про більше…
я і не прошу.
Мішель. Час спливає.
Я не можу. Не можу.
Я не хочу знову тебе втратити.
Ти мене не втратиш.
Мішель, ти мене чуєш?
Прошу, не мовчи.
Але ти можеш втратити їх.
Ти. Це ти зміниш світ.
Я з тобою так і не попрощалася.
Тобі й не треба.
Я тебе люблю.
Я тебе теж.
СИСТЕМА ЖИТТЄЗАБЕЗПЕЧЕННЯ
ПРОГРАМА
ІНТУБАЦІЙНА ТРУБКА
ВЕНТИЛЯЦІЯ
Ні!
Схоже, ми взяли верх.
Ми перемогли!
Так!
Ми перемогли!
Ні!
ПОМИЛКА МЕРЕЖІ
-Чуєш, Пенні? -Ми круті.
Перемога, батю.
Цікава особливість перемоги:
хтось завжди програє.
У неї вийшло, Герме.
Уявляєш? Ми перемогли.
Що я робитиму без тебе? Що я робитиму без свого найкращого друга?
Я люблю тебе, Герме.
Я люблю тебе.
По-справжньому.
Не просто як друга.
Ти мене веселиш. Веселив.
А тепер що мені робити? Вернутися до… чого?
Зібрати стару банду? У них у всіх сім'ї.
Я лишився без друзів, Герме.
Агов, здорованю, скучив за мною?
Це що?
А, 20-сантиметрова модель для тонкої роботи.
Тонкої? Ти… Я… Я вперше її бачу!
Я твою 20-сантиметрову модель не бачив, хоча вона, мабуть, менша.
Стопе.
-Ти сказав, що вмираєш. -Ні.
Я сказав, що маю зберегти енергію для переходу.
Я не винен, що ти розкис і щось собі напридумував.
-Розкис? -До речі.
Я недочув, що ти сказав.
Можеш повторити?
Я с… Я сказав, що ми перемогли.
Ми перемогли. Озирнись. Ми перемогли. У неї вийшло.
Я чув інше. Я чув: «Я тебе люблю».
-І: «Не просто як друга». -Я такого не казав.
Ого, ми що, перемогли?
-Ага. -Де дівча?
Зараз вияснимо. Ходімо.
То що тепер?
Я помру?
Ні.
Ми заживемо.
Усе місто стало. Увесь штат.
Країна паралізована.
Хаос охопив Нью-Йорк
на тлі вимкнення дронів «Сентрі».
По всьому світу скасовуються рейси. Авіа…
Поки «Сентрі» мовчить, мільйони користувачів чекають інструкцій,
новини, як вернутися в онлайн.
«Сентрі» звинувачують в експериментах на дітях
після оприлюднення відео з хлопчиком у капсулі.
Конгрес судитиметься з керівництвом «Сентрі»…
Ітана Скейта затримали в Маямі при спробі вилетіти в Еквадор.
Протестувальники вимагають ліквідувати Зону відчуження.
Ітан Скейт хворий! Замкніть його і викиньте ключі. Продайте акції!
Я не хочу про нього більше говорити.
А знаєте, про кого хочу?
Дівчину, яка привезла ботів у Сіетл і наваляла Скейту.
Я згоден. Треба знайти її і…
Хто вона? Чи знає хтось, хто ця дівчина?
Герм полагодив камеру.
Добре.
Ти ще не передумала?
Я маю з'єднати частинки.
Я не знаю, про що ти.
Покажи їм, мала. У тебе вийде.
Усе, починаємо.
І… можеш говорити.
Вітаю.
Мене звати Мішель Ґрін.
Я знаю, що деякі з вас зляться
на мене і моїх друзів…
і те, що ми зробили.
Світ тепер інший.
І я хочу пояснити чому.
Те, що робив «Сентрі», шкодило не лише роботам.
Але і нам теж.
Я знаю, що була війна.
І все занепало, життя стало нестерпним.
І, може, на якийсь час нейрокастери допомогли вам забутися.
Ми так до них звикли, що почали вважати їх реальним життям.
Але це неправильно.
Реальне життя — це контакт.
Це ти і я.
Ми з плоті й крові, так, але також з електрики.
І коли ми обіймаємося, сміємося, тримаємося за руки чи сперечаємося,
мої частинки лишаються з тобою, а твої — зі мною.
Може, ми завжди лишаємося разом.
Але цього не станеться, якщо ти замкнешся.
Це можливо лише тут, у реальному світі.
Озирнися.
Поруч з тобою хтось є.
Він справжній й живий.
І ти йому потрібен не менше, ніж він — тобі.
А якщо ти один
і поруч нікого нема…
ЗАГАДКОВИЙ ЗАПИС
…то відшукай нас.
Ми почнемо з нуля.
І цього разу зробимо все як слід.
Разом.
Усе, я закінчила.
Закінчила. Як вам?
Непогано. Для м'ясної палички.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ ПІТЕРА ДЕ ТОФФОЛІ
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус