Tidigare i The Recruit…
Jag förvarar inte dödmansgreppet hemma.
Inte en chans att vi har en hemlig taktisk operation i Sydkorea.
Lester Kitchens. Tekniskt sett är han advokat åt OGC.
-Jag var tvungen. -Nu är Moskva kört för mig.
Jag behöver fakta.
Det var därför jag placerade dig med ex-flickvännen.
Och bilden?
Den låg med pappans minnessaker. Hon är viktig.
Jag är advokat åt CIA.
Det är så jäkla coolt.
-Så du kopierar min hårddisk? -Hannah!
Låtsas vi vara försäkringskillar kan vi väl betala för henne?
-Ett möte har ordnats. -Prata med henne i telefonen.
Jag spårar henne och skickar in ett team.
Hur vet vi att hon lever?
Tio miljoner.
Är ni villiga att betala?
Det kan ni glömma.
Hon såg så rädd ut.
Jag lyckades spåra videosamtalets IP-adress.
Varför ser ni ut så där?
Hon hålls fången i Vladivostok i Ryssland.
Lystring!
Det här är våra måltavlor.
Lester Kitchens är en erfaren handläggare som låtsas vara advokat.
Owen Hendricks är hans skyddsling.
Janus Ferber är en slug advokat och en skicklig manipulatör.
Förvänta er hög skicklighet och förstklassigt operativt stöd.
Dessutom
måste vi ta reda på vem flickan är och om hon hjälper dem.
Även om hon gör det är de inte koreaner.
De sticker ut överallt, så se till att fånga in dem.
Vänta.
Var fan är Kim?
Okej, så Ryssland är inte idealiskt.
Inte bara Ryssland. Nan Hee är i Vladivostok.
Det farligaste stället i Ryssland.
Det är en fristad för kriminalitet och våld.
Ryska maffian, yakuzan, jopok, triader.
Alla skyddas av korrupta poliser, FSB och militären.
Det är ett självmordsuppdrag.
Nej. Det är vilda östern.
Att rädda hans fru därifrån är enklare än från Röda torget.
Säger advokatnovisen utan operativ expertis.
Jag har sysslat med den här skiten sen jag började på byrån.
-Nån försökte mörda mig förra veckan. -Skitsnack.
Det är sant.
En riktig ninja-kille också. Släpade mig över startbanan på Incheon.
Vänta. En ninja-kille försökte döda mig förra veckan.
-Här är han. -Jäklar.
Samma kille.
Det är Lee. En underrättelseofficer som blivit torped.
Vem skickar nån för att döda oss?
Dawn.
Va? Varför skulle Dawn vilja döda mig?
Du frågade om informatörerna. Hon har haft hemliga informatörer
och stulit från byrån. Hon tror nog att jag röjde det.
Okej. Jag drar nu. Vi ses.
Vart ska du?
Till ambassaden för att dränka mig på toan så jag slipper den här jävla röran
innan vi blir mördade eller gripna för spionage.
Janus.
Låt honom gå. Vi ska fokusera på hur vi får ut min fru ur Ryssland.
Det är allt.
Lyssna på killen som kan avslöja byråns värsta hemligheter.
Jag förstår riskerna.
Men för att rädda henne måste vi få veta var hon hålls fängslad.
Ingen av oss får den infon utan att NIS märker det.
Men vår informatör kan hitta henne.
Min informatör, och det är en dålig idé.
Inte bra.
Väldigt grön, helt instabil.
Min frus liv står på spel.
Det finns inga dåliga idéer eller för instabila informatörer.
Ordna det.
Det är vicedirektör Cho.
Svara inte.
Jag måste. Jag har inte svarat tidigare, för jag trodde vi skulle få tag i Nan Hee.
Nu måste jag begränsa skadorna.
Ja, chefen?
Var är du?
Jag står i din lägenhet, och den har uppenbarligen sökts igenom.
Min lägenhet?
Vad fan är det som pågår, Kim?
Janus Ferber måste ha drogat mig.
Han skulle ge mig information igår.
Sedan vaknade jag i bilen.
-Han måste ha sökt igenom lägenheten. -Varför det?
Du har väl inga hemligheter här?
Nej. Självklart inte.
Jag kommer dit.
Nej, jag går nu.
Hendricks och Kitchens har visst synts till
i motellkvarteren.
Möt mig på kontoret.
Ja, självklart.
Fan.
-Vad? -Vi måste härifrån.
Polisen och NIS är på väg hit.
Alla grejer, då?
Lämna dem. Janus torkade av allt. Inga spår leder till byrån.
Och när vi har checkat ut spolar de av hela rummet.
Jag har den. Gå.
Öppna.
Vad fan är det här?
WARSZAWA
Du skulle frakta datorer.
Jag har redan en köpare.
Hej, det är Owen. Jag har ett jobb åt dig.
Den koreanska hjälparbetaren
som togs av yakuzan hålls fången i Ryssland.
Och nu vill du att jag ska spana? Trehundratusen.
Avgjort.
-Gör inte så! -Vad?
-Inte du. -Vi behöver en bil.
-Vänta, Nichka. Här. -Vi behöver bilen.
Jag fixar det.
Du kan inte bara krossa fönster.
Perfekt. Vänta.
Hallå. Vänta lite.
Vänta lite.
Jag vill hyra din bil över dagen.
-Tiotusen dollar. -Tiotusen?
Tiotusen dollar. Skynda på.
Ge mig ditt visitkort.
Jag vet. Jag ringer.
Jag lägger på.
Nej! Vänta.
Vi är här. Du måste åka till Vladivostok.
Fan heller.
Det är en kloakfylld hajtank. Jag håller mig därifrån.
-Fan. Femhundra tusen. -Hitta nån annan.
En miljon dollar.
Berätta bara vilken dörr vi ska slå in.
Okej. Skicka all information du har.
Hon är med. Tack och lov.
Fan också.
Vänta lite med tacksamheten.
Vi är i ett fientligt främmande land och jagas av polisen
medan vi utpressas av en knäppskalle som skulle offra byrån för att rädda sin fru.
Okej, Lester.
Var jag klar? Nej.
Du gav just en miljon till en vandrande landmina
och betalade 10 000 för den här skrothögen.
Till lunch har vi slut på kapital.
Tack och lov är vi säkert döda då.
Hej.
Hur mår huvudet?
Förlåt.
Jag ville inte skada dig. Jag gillar dig verkligen.
Varför fick jag inte förklara?
Jag är okej. Ta datorn och gå. Jag säger inget. Jag lovar.
Datorn är värdelös. Det står inget om Owen.
-Om Owen? -Ja.
Jag måste få veta vad han gör i Korea.
Kidnappade du mig på grund av Owen?
Jag kämpar för mitt liv, Hannah!
Herregud!
Det skulle inte bli så här. Jag festade bara.
Veckans heldygnsfest i Seoul.
Men jag greps för att ha köpt droger av en civilpolis.
De ska väl berätta att de är poliser? Men nej.
Jag hamnar i ett rum med en huggorm
som hotar att spärra in mig i tio år om jag inte gör som hon säger.
Rika grabbar som far runt i världen är visst värdefulla för spionbyråer.
Och nu är jag helt körd,
för om hon inte får fram nåt om Owen blir jag gripen eller dödad.
Jae.
Jag fattar, okej?
Jag förstår hur orättvist det är.
Jag kan hjälpa dig.
-Jag kan rädda dig. -Hur då?
Hur fan ska du rädda mig?
Du behöver information om Owen.
Jag ringer honom.
Han litar på mig.
Jag är den enda han anförtror sig åt.
-Jag har inte tid nu. -Tyst! Jag är kidnappad!
Jae spionerar för Korea! Four Seasons, Georgetown, femte våningen!
Vänta, Hannah! Fan!
-Du är verkligen rena kaoset. -Håll käften.
Salazar.
Hannah har blivit bortförd av sin pojkvän, Jae…nånting.
-De är på Four Seasons i Georgetown. -Ring polisen.
Nej, han är koreansk spion.
Ta honom, rädda henne och säkra din framtid.
Låter du bli tipsar jag CEG om dig.
Jag hatar dig.
-Jag hatar dig också. -Jag med. Ställ dig i kö.
Det är inte bra.
Jäklar.
Då så.
Kom igen.
Chefsjuristens kontor.
Janus Ferber här. Hälsa chefen att jag blir gripen i Seoul!
Mr Ferber, du är gripen
för aktiviteter som inte passar din diplomatiska status.
Det låter rimligt. Kan vi skippa handbojorna?
Jag tar det som ett kanske.
Det är inget nej.
Få hit Ebner. Varna Hendricks och Kitchens!
Säg åt dem att ligga lågt.
-Passar det inte nu? -Janus greps av NIS.
Han kommer att hata det.
Och du kommer att hata att Owen precis ringde mig
och berättade att en koreansk spion kidnappat hans tjej.
Ex-flickvän.
Han håller henne fången på Four Seasons.
Ska jag ringa FBI?
Nej.
Då dras CEG in.
Och Owens utredning är topphemlig.
Angleton-varianten.
-Allvarligt? -Ja.
Okej.
Jag kan inte släpa honom till Camp Peary själv.
-Direktörens kontor. -Chefsjuristen här. Jag behöver honom.
Högsta prioritet.
-Sir. -Jösses!
Walter Nyland.
Vad sa jag om smygande?
Sjas.
Inga dåliga nyheter, tack.
Jag behöver två killar…
Fyra pålitliga killar som kan hantera en inhemsk sak.
Och jag behöver dem nu.
Jag behöver veta var dina vänner är.
Vet inte. Jag bryr mig inte.
Det borde du.
De har stora problem, precis som du.
-Grace. Får jag kalla dig det? -Nej.
Grace, jag förstår ilskan. Och handbojorna är okej.
Men behandla mig inte som en amatör.
Jag kan reglerna om våra länders överenskommelse utantill.
Oavsett anklagelserna
kan du inte göra mer än att sätta mig på ett plan hem.
Jag bestämmer reglerna.
Du har nått vicedirektör…
Helvete!
-Det är över, Jae. -Håll käften!
Jag ger dig råd som din advokat. Det enda du kan göra är att fly.
Jag vet inget om dig som Owen inte vet.
-Att skada mig är onödigt. -Tyst! Låt mig tänka!
Du har inte tid! Eller förmågan att göra det.
Jag utlöste just larmet på CIA. Helikoptrarna är på väg.
Du har max tre minuter.
Om du lyckas fly ska jag tänka på vilken jävla idiot du är!
Hannah?
-Mår du bra? -Ja, jag mår bra.
Bra. Klä på dig.
Rörde han nåt som tillhör dig?
Min telefon. Min dator. Han har ett hotellrum på elfte våningen.
Ta datorn och telefonen. Skrubba resten.
Vad händer?
Topphemliga grejer, och vi måste gå nånstans där vi kan prata om det.
Kom igen.
CIA:S STATION SEOUL
-Tror du att Janus klarar sig? -Ja.
De försöker skrämma honom, men de kan bara porta honom
och skicka hem honom.
Varför kommer jag ens till jobbet?
Fan också.
Jag tror att jag är en grym stationschef
på byråns sjätte bästa post, men juristerna manglar mig.
Vårt mandat kommer från direktören och chefsjuristen,
så det här samtalet vill du inte ha.
Vi måste ringa. Vi behöver ett säkrat rum, lunch,
ett par tekniker som flaggar fiender som dyker upp på flygplatsen. Okej?
-Fiender? -Dawn och Dodge.
När det regnar öser det ner.
Ja, och runt dig är det monsunsäsong jämt.
Jag skulle behöva en ny jobbväska.
En som skriker "bossig brud", men på ett lågmält och lyxigt vis.
Du skulle kunna tacka mig med en sån.
-Så Hanna mår bra? -Ja, fysiskt.
Känslomässigt vill hon nog döda dig.
-Jag vill prata med henne. -Dum idé.
-Är det Lester? -Läget? Jag önskar du var här.
-Istället för mig. -Detsamma.
Lyssna på Lester, Owen. Hon vill inte prata med dig.
Och ändå…
Hallå!
Bara ett litet råd. Man tröstar inte ett kidnappningsoffer
genom att kidnappa henne igen.
Hannah.
Nej, inte han.
Hannah, titta på mig.
Du är roten till allt ont. En parasit som äter glädje och skiter förstörelse.
Jag är så ledsen att det här hände dig.
Jag ville ge dig utrymme när du flyttade. Jag tänkte hålla mig borta.
Owen, om jag måste stå här och höra dig rationalisera
och be om ursäkt för din skit en gång till,
sticker jag hål på trumhinnorna.
-Jag vet inte ens varför jag är här. -Okej.
Men så här är det.
Även om du vill,
även om du hatar mig och vill skrika ut det
får du inte det, för det här har aldrig hänt.
Va?
Inget du upplevt eller hört under de senaste 12 timmarna har hänt.
När din firma frågar om Jae
säger du att han sparkade dig och stack.
Om Terence frågar
säger du att Jae gjorde slut med dig och lämnade stan.
-Du skojar väl? -Nej.
Jag önskar att jag gjorde det.
Du blev lurad av en sexig agent med band till Korea.
Det är riktigt illa. Du kan förlora jobbet och bli gripen.
Men istället…
…kommer han att försvinna.
Du ska inte tänka mer på honom efter det här samtalet,
som inte heller ägt rum.
Förstår du?
Hannah, jag måste höra dig säga att du förstår.
Jag förstår.
-Hon tog det bra. -Ja.
-Är jag en dålig människa? -Ja. Tusen procent ja.
Men det var bra att du äntligen betedde dig som ett svin.
Du visade upp ditt sanna jag, bakom den charmerade ytan.
Det var det snällaste du kunde göra. Nu är allt över mellan er.
Vad gör du egentligen i Seoul?
Ingen kommentar.
Jag umgås gärna med dig, men jag behöver inte berätta nåt.
Berätta var de är
annars sätter jag dig i en cell och kastar bort nyckeln.
Om det här var Ryssland, visst.
Och du skulle absolut spöa upp mig först. Men det här är Republiken Korea.
Så du sätter mig i ett rent rum med en behaglig temperatur,
ger mig balanserad kost och stoppar om mig på kvällen.
Lyssna noga, mr Ferber.
Om du inte svarar
måste jag berätta för din chef att du är komprometterad.
Jag skickade en agent till ditt hotellrum med 10 000 dollar.
-Du tog emot en muta. -Bra försök.
Men A, det hände inte. Och B, de tror dig inte.
Så porta mig bara.
Processen är väldigt utstuderad och mycket lång.
Nu kör vi.
Så…
Vem ringer vi om dig?
-Jag vet inte vad du menar. -Jodå.
Vem är din NIS-kontakt?
De förnekar förstås all vetskap om dig. De gav dig inte ens en riktig agentstatus.
De tar inte ansvar för dig nu när du åkt dit.
Var är vi?
Limbo.
Har du hört talas om Yuri Nosenko?
Nej.
En KGB-agent som hoppade av till USA på 1960-talet.
Men vi var osäkra på honom. Vi visste inte vad vi inte visste.
Så vi höll honom här, i just det här rummet.
I tre år.
Ingen visste om det.
Hör här.
Hannah berättade
att du var dum nog att bli utpressad av Korea
till att spionera på USA utan skydd.
Så vi kan avrätta dig för förräderi.
Eller hålla dig inlåst tills du dör.
Så om jag var du skulle jag börja prata.
Vad händer om jag berättar?
Det beror på vad du vet.
Men du blir garanterat lyckligare då.
Okej.
Okej, jag berättar.
Smart.
Det skulle inte bli så här.
Berätta nu, och ljug inte.
Jag var på nattklubb,
gjorde av med pengar…
En poliskälla i Seoul skickade det här.
-Jag gillade dem. -Fan. Tack.
Ja.
Vad?
…vem som rekryterade dig…
Fan.
Jang Kyun måste varnas.
Porta mig bara, för fan.
Jösses.
Slå larm. Lås byggnaden!
Ursäkta. Jag måste svara.
-Hallå? -Du är röjd.
Stick därifrån, nu.
Stoppa honom!
Hallå.
Han är ute. Han skickade en kartnål.
-Bra. Vi har ett nytt problem. -Va?
En varningsflagg aktiverades.
Dodge och Dawn flög just till Incheon under alias som byrån inte utfärdat.
Det finns bara ett skäl till det.
-De vill döda oss. -Vad gör vi?
-Dödar dem först. -Visst.
Menar du allvar?
Vad kan du ordna fram åt oss?
Allt utom målsökande robotar.
Vi kan hämta taktisk utrustning nu. Tyngre grejer tar ett par dagar.
Det är inte sant.
Upp med händerna!
Öppna.
Lester, ni missförstår. Direktör West skickade hit oss som stöd.
Skitsnack. Vi vet att ni är här för att döda oss.
Vi ska åka en bit och prata om vad som ska hända.
Sätt fart!
Kom igen, Dawn.
-Ut! -Dodge. Kliv ur bilen.
Baksidan. Den vägen.
Ni jävlas med fel person. Välkommen till Korea.
-Nu kör vi. -Kom igen.
Vi ska se lite K-pop, äta grillat. Kom igen. Gå till Kian.
Jag beklagar att du råkade ut för det här.
Tack.
När Jae gnällde om att han blivit tvingad att spionera
tänkte jag bara: "Vilken korkad, rik skitunge."
Men nu fattar jag att det kan hända.
Vänta.
Du tänker väl inte rekrytera mig till nån skum CIA-grej?
Nej, det är en annan avdelning. Men som Owen sa tidigare,
glöm den här dagen och glöm honom på riktigt nu.
-Jag försökte ju det. -Det är svårt att släppa honom.
Jag är inte immun mot hans charm.
Hur blev jag annars den tredje parten i er dysfunktionella relation?
Ni utnyttjade mig för att rädda varandra.
Nu räcker det för både dig och mig.
Du verkar hygglig, så jag säger det så snällt som möjligt:
Glöm mitt nummer.
Kom igen, Kitchens. Det här är inte du.
Inte? Du har visst glömt bort det,
men när du skickade nån för att mörda mig i Warszawa
blev jag verkligen sårad.
Jag fattar.
Men pojkscouten låter dig inte dumpa oss så här.
-Han har kvar sin moralkompass. -Hon har rätt. Det har jag.
Men jag glömde den nog i bilen. Jag ska leta efter den.
Vänta!
Ni kan inte döda oss ostraffat.
Jodå, Dodge.
Byrån tror att ni sitter isolerade på Mauritius.
Ingen kommer att leta efter era kroppar
på botten av en ravin i Norra Chungcheong.
Lester har rätt. Ni kom till Korea under falskt namn.
Inofficiellt.
Oviktiga.
Okej.
Jag förstår hur maktbalansen ser ut.
Låt oss komma överens. Det går alltid.
Det finns ingen jävla maktbalans längre, Dawn.
Inga överenskommelser.
Ni försökte döda oss och nu är alternativen slut.
Ni har inget vi vill ha.
Hej då, Dawn.
Vad händer? Vilka är de?
Byråfolk som försökte döda oss och ville avsluta jobbet.
-Så de har operativ erfarenhet? -Nej. Du vill inte ha deras hjälp.
Min värld har rasat ihop och vi behöver hjälp.
Vi kan inte vara kräsna. Låt dem vänta, så pratar vi.
Jag sa ju det.
Man kan alltid komma överens.
Du har nio liv.
Trodde ni att ni kunde rekrytera en av våra män ostraffat?
Så gick det inte till.
Er kille, Jang Kyun Kim, utpressar byrån.
Om det stämmer, varför kontaktade ni inte oss?
Vi visste inte tillräckligt. Han kunde ha varit ett bete.
För att se om vi nappade.
Ni kunde ha sagt att vi kränkte vår diplomatiska relation.
Så löjligt.
Vi värdesätter relationen med CIA för mycket för sådana lekar.
Vilka hemligheter vill han avslöja?
Så nu vill ni använda honom för att få fram våra hemligheter?
Nej, vi försöker bara få information om en operation
som ni har utfört i hemlighet i vårt land.
Med all respekt kan vi inte ge er några detaljer om det just nu.
Kan ni diskutera syftet med den påstådda utpressningen?
Vad kräver han av er byrå
i utbyte mot att bevara hemligheterna?
Vi kan inte gå in på detaljerna just nu.
Oacceptabelt.
Ni måste genast kalla hem er personal och överlämna min agent till NIS.
-Vi vet allihop att det inte är så lätt. -Tror ni att jag skämtar?
Det gör jag inte. Detta är en formell varning.
Upphör med alla operationer här,
annars stryper vi informationsflödet.
Jag förstår inte varför det ska behöva eskalera så mycket.
Ni har två timmar på er att informera oss och lämna över Kim.
Två timmar räcker inte.
Vi finjusterar fortfarande planen. Det tar minst 12 timmar.
Ni får sex timmar.
Direktör Choi, jag måste gå.
Min chefsjurist får kontakta er chefsjurist.
De kan fortsätta när informationen avklassificerats.
Det var ett nöje.
Var fan är ni?
Vi ligger lågt tills vi diskuterat nästa steg.
Det finns inga fler steg,
för ni förvandlade ett känsligt läge till rent kaos.
Vi har haft motgångar, men om vi backar nu
kommer utpressaren att avslöja två årtiondens byråhemligheter.
Jag skickades hit för att förhindra det, och jag tror fortfarande att det går.
Försök inte, Hendricks.
Du vill bara rädda dig själv.
Vilka möjligheter finns det ens nu?
Vi har redan skickat en viktig informatör till Vladivostok,
där utpressarens fru hålls fången.
Så fort vi vet var hon finns sparkar vi in dörren och hämtar henne.
Och du vill ha taktiskt stöd?
Ska jag godkänna ett hemligt uppdrag i Ryssland?
Är du hög just nu?
Nej. Jag behöver inget operativt stöd.
Jag har ett taktiskt team lett av Dawn Gilbane.
Gilbane böjer gem utanför Sydafrikas kust.
Nej. Hon är här.
-Va? Varför är hon i Korea? -Svara inte.
Direktören vill inte veta.
Låt oss vara ärliga.
Uppdraget var omöjligt och har slagit fel på många vis,
men jag kan fortfarande se mållinjen.
För att korsa den behöver jag vissa löften.
Du kan inte sätta nån press på oss.
Där har ni fel.
För även en procents chans är värt nåt.
Du skulle ge vänstra pungkulan
för en procents chans att undvika månader av senatsförhör
och CNN-inslag om CIA:s hemliga kryptovaluta.
Vad vill du ha?
I utbyte mot ett framgångsrikt räddningsuppdrag
och neutralisering av utpressaren
blir Lester Kitchens stationschef i Moskva.
Han har tagit stora risker och förtjänar en belöning om vi lyckas.
Och medan jag leker god fé, vad vill du ha?
Jag vill ha tillbaka mitt liv.
Jag vill lämna CIA utan inblandning av CEG och utan att få ryktet förstört.
Vänta.
Om ni misslyckas, då?
Då förnekar ni mig.
Jag agerade ensam.
Vi träffades aldrig.
Få det gjort.
Jag fattar inte att du godkände det.
-Så fort de landar i Vladivostok… -Så långt går det inte.
Vi hittade utpressarens dödmansgrepp.
Eller mekanismen som utlöser det.
Hendricks skickade bilder från hans lägenhet.
När mina killar såg dem blev de nyfikna.
Bilderna för oss till en sajt som specialiserar sig på repkonst,
men stolparnas följd är en kod.
När de löser den kan de stänga av den och undanröja hotet,
och därmed är utpressarproblemet löst för gott.
Och om problemet råkar stå bredvid en av mina killar
när domedagen kommer?
Vill du höra svaret?
Nej.
Det är klart. Nu behöver vi en plan. Släpp loss dem.
Dum idé.
Säger Moskvastationens nya chef.
-Vad pratar du om? -Klarar vi det här är jobbet ditt.
Släpp loss dem. Jang Kyun har rätt. Vi behöver dem.
Då så.
Vi kan komma överens, men ni får inte förhandla om villkoren.
Antingen säger ni ja eller nej.
Och om ni säger nej får ni veta hur det känns att falla mot sin död.
Det kan jag leva med.
Ja.
Min fru kidnappades av yakuzan och hålls fången i Vladivostok.
En informatör ska ta reda på var.
Ert jobb är att sätta ihop ett frilansteam som räddar henne.
Varför brydde vi oss?
-De hade blivit dödade ändå. -Kul.
Kan ni sätta ihop ett team?
Jag kan ringa folk, men de jobbar inte gratis.
Jag har en portfölj med pengar. Tillräckligt för det här och mer ändå.
Okej. Men innan jag vet var tjejen är kan jag inte bedöma omfattningen.
Vi får information om sex timmar.
Vi klarar oss inte sex timmar här med NIS i hasorna.
Vi måste ut ur Korea nu.
Det är inte det lättaste. NIS bevakar alla flygplatser.
Ni råkar inte veta hur man får tag i en båt här?
Raketgevär, ja. Båt, nej.
Jag känner nån med en båt.
Snygg båge.
Owen.
Hej.
Jag började tro att vi inte skulle ses igen.
Jag ska jobba, men jag kan sjukanmäla mig.
Nej. Jag kan inte stanna länge. Jag är här för att be om en stor tjänst.
Tekniskt sett är det en affärstransaktion.
Varsågod.
Jag vill låna din pappas båt.
Jag vet inte hur länge, men… Jag behöver den direkt.
Va?
Det är mycket pengar.
Ja, sextio-sjuttiotusen. Fickorna rymde inte mer.
Jag förstår inte.
Min utredning har gått åt skogen.
NIS jagar mig och mina vänner. Jag borde inte be dig, men…
En kvinnas liv står på spel.
Det var hennes man som gav sig på mig i baren.
Efter att ha ägnat min korta karriär åt felaktiga beslut
av fel anledning har jag äntligen chansen
att fixa en romantisk tragedi. Jag måste göra det.
Förlåt.
Det här var ett misstag. Jag har ingen rätt att be dig om det här.
Och absolut ingen rätt att dra in dig i mitt drama.
Nej, det är okej.
Det är inte okej.
Typiskt mig. Jag kastar mig in
och hittar på ursäkter för att dra in andra som kan hjälpa mig.
Jag är vuxen och har en egen vilja.
Om jag vill hjälpa dig gör jag det. Annars ber jag dig dra åt helvete.
Så länge du är ärlig fattar jag mina egna beslut.
Jag har varit olycklig de senaste åren.
Uttråkad, vilsen, ensam.
Och sen dök du upp och jag kände mig levande igen.
Och nu ska du bara försvinna för alltid?
Du kan ta båten.
Jag följer med.
Jag behöver ett äventyr.
Jag uppskattar det. Det gör jag verkligen.
Men det här blir inget äventyr och jag är inte här för att roa dig.
Jag är det dåliga beslutet som leder till en ansiktstatuering eller fängelse.
Det är villkoren. Acceptera dem eller avstå.
Jag tar bågen.
-Är det ett ja? -Nej.
Helvete!
Ja!
Kom igen!
-Kan du köra motorcykel? -Typ.
Fan.
Vi måste springa.
Vi behöver bågen. Vi kommer aldrig undan till fots.
Fan.
Se upp!
Förlåt!
Akta!
Se upp!
Hallå!
Ursäkta!
Förlåt! Ur vägen!
-Fan! -Skynda dig!
Jag jobbar på det.
Hallå!
Se upp!
-Vad har du i väskan? -Va? Hurså?
Vi måste sakta ner honom.
-Bara en vattenflaska. -Kasta den!
SOKCHOS HAMN
Okej. Jag skulle presentera dig, men alla använder alias
och jag kommer faktiskt inte ihåg dem.
Så, det här är Big Man och J-Dog.
Glöm det.
Jag heter Yoo Jin. Vi kan lösa namngrejen senare.
Först måste jag veta vilka som kan nåt om båtar, för vi har ingen besättning.
Jag vet lite om segelbåtar.
Jag gillar hangarfartyg, men jag lär mig snabbt.
Bra.
Då sätter vi fart. Vi måste ut på öppet vatten.
Så hon ska med?
Vi råkade på NIS.
Det var jävligt illa.
Och hon ville inte låna ut båten om hon inte fick följa med, så…
Hur mycket betalade du?
Runt 60 000.
När du tar en hög sedlar ur portföljen dyker det inte upp nya, vet du det?
Ja, jag är ingen idiot.
Men när räkningen ska betalas är vi döda eller hjältar.
Så pengarna spelar ingen roll.
Rör mig inte.
Nu hämtar vi din fru.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen