У попередній серії…
Мені вистачить клепки не тримати кнопку мерця у себе вдома.
Неможливе проведення секретної тактичної операції у Південній Кореї.
Лестер Кітченс.
Формально він досі працює юристом в ГСО.
Я не мав виходу. О…
І мій шанс на московський відділ знищено!
Я хочу реальні дані. І тому я звела тебе з колишньою дівчиною.
А як щодо тих моїх фото?
Він тримає його з військовими відзнаками батька, вона була близька з
-ним. -Я справді юрист, але в ЦРУ.
Та це ж до біса круто.
Ти щось копіюєш з мого комп'ютера?
-Ні, Джею…! -Ганно!
Якщо ми вдаємо фахівців з викрадень, чому б нам дійсно її не викупити?
Про зустріч уже домовлено.
Їй дадуть телефон, я відстежу координати, і вишлемо за ними команду.
Як узагалі знати, що вона жива?
Десять мільйонів.
-Ви готові здійснити оплату? -Ви що, сказилися?
-Вона дуже налякана. -Мені вдалося відстежити АйПі
адресу відеодзвінка і знайти джерело.
А чого пики траурні?
Бо її тримають у Владивостоку.
Росія.
УВАГА!
ОСЬ НАШІ ЦІЛІ.
ЛЕСТЕР КІТЧЕНЗ, ДОСВІДЧЕНИЙ ОПЕРАТИВНИК, ВДАЄ З СЕБЕ ЮРИСТА.
ОУЕН ГЕНДРІКС, ЙОГО ПРОТЕЖЕ.
ЯНУС ФЕРБЕР - ПІДСТУПНИЙ ЮРИСТ І МАНІПУЛЯТОР.
ВРАХУЙТЕ МАЙСТЕРНІСТЬ У ПЕРЕМОВИНАХ І ПЕРШОКЛАСНУ ОПЕРАТИВНУ ПІДТРИМКУ.
ВІДЕНЬ СТЕРВО
КРІМ ТОГО, ПОТРІБНО З'ЯСУВАТИ, ХТО ЦЯ ДІВЧИНА, І ЧИ ВОНА НАРАЗІ ДОПОМАГАЄ ЇМ.
ТА НАВІТЬ ЯКЩО ТАК, ЦІ ЛЮДИ НЕ СТАНУТЬ КОРЕЙЦЯМИ. ВСЮДИ, КУДИ Б ВОНИ НЕ ПІШЛИ,
ВОНИ ВИРІЗНЯТИМУТЬСЯ.
ТОМУ ЙДІТЬ І СПІЙМАЙТЕ ЇХ!
ЧЕКАЙТЕ.
ДЕ ЦЕ В ЧОРТА ОФІЦЕР КІМ?
Так, звісно, росія - це неідеально.
Та не це просто росія, старий. Нан-Хі тримають у владивостоку.
Це найнебезпечніше місце в росії.
Це розплідник криміналу і насилля, російська мафія, якудза, чопоки, Триада.
І усіх прикриває куплена поліція, ФСБ, та їхні військові.
А отже… це суїцидальна місія.
Ні, ні. Можна сказати, що це дуже дикий схід.
І зрештою, звідти набагато легше врятувати дружину
Чан-Кьона, ніж з червоної площі.
Ага, каже міні-юрист без оперативного досвіду.
Старий, я вступив у це лайно, відколи я до вас влаштувався.
Ясно? Хтось намагався прибити мене того тижня.
Бреше.
Та ні.
Він був як той ніндзя, реально.
Потягав мою дупу по асфальту
в аеропорту Інчхон.
Агов, сраний ніндзя намагався вбити того тижня й мене.
-Впізнаєш? -Щоб я здох.
Це… це той самий.
Це Лі, наш колишній офіцер, найманий кілер.
Хто б шукав найманця для нас?
Дон.
Що? Чому? Нащо Дон убивати мене?
Ти хотів знати про її агентів.
Дон роками веде неіснуючих агентів, краде до чорта бабла в Управління.
І, мабуть, думає, що ти в курсі.
Ну, все, я забираюсь звідси, бувайте, малята.
Е-е, чекай, Янусе, куди зібрався?
Піду в наше посольство топитись в унітазі, щоб зрізатися з цієї всратої операції,
перш ніж усіх уб'ють чи арештують за шпигунство.
Янусе.
Та хай іде. Зосередьмось на тому, як витягти мою жінку зі всратої росії.
Решта неважлива.
Сказав чувак, який може злити страшні секрети
Управління всратою кнопкою.
Словом, я розумію, які тут ставки. Але щоб врятувати твою даму серця, нам треба
дізнатися, де її тримають, що ніхто з нас не з'ясує в своїй розвідці, не сполохавши
-НРС. -Ну, на щастя, у нас є
агентка, що її розшукає.
У мене є агентка, і це - погана ідея.
Не годиться.
Ще зелена, і абсолютно нестабільна.
Йдеться про життя моєї дружини.
Не існує поганих ідей чи, ба більше, агентів, нестабільних для роботи.
Просто зробіть це.
Заступниця директора Чо.
-Не відповідай. -Не відповідай.
Я мушу, вона мене ще з вечора шукає. Я втік від неї,
бо думав, що в нас буде Нан-Хі.
Тепер доведеться це виправляти.
ТАК, ЗАСТУПНИЦЕ.
ДЕ ТИ?
Я СТОЮ В ТЕБЕ В КВАРТИРІ, І ТУТ ЯВНО БУВ ОБШУК.
Я… В МОЇЙ КВАРТИРІ?
ЯКОГО ДІДЬКА ВІДБУВАЄТЬСЯ, ОФІЦЕРЕ КІМ?
ЯНУС ФЕРБЕР МЕНЕ ЧИМОСЬ ПІДПОЇВ.
Я ЗУСТРІВСЯ З НИМ УЧОРА, ЩОБ ОТРИМАТИ РОЗВІДДАНІ,
А ВЖЕ НАСТУПНОЇ МИТІ ОТЯМИВСЯ В МАШИНІ. МАБУТЬ, ЦЕ ВІН ОБШУКАВ КВАРТИРУ.
НАВІЩО?
В ТЕБЕ НЕМА ТУТ СЕКРЕТІВ.
ЧИ Є?
НІ. ЗВІСНО, НЕМАЄ.
Я ПРИЇДУ ДО ВАС…
НІ. Я ВЖЕ ЙДУ ЗВІДСИ…
НАМ ЩОЙНО ПОВІДОМИЛИ, ЩО ГЕНДРІКСА З КІТЧЕНЗОМ ПОМІТИЛИ
В РАЙОНІ СЕКС-МОТЕЛІВ. ТОМУ ПРОСТО ЇДЬ В ОФІС.
ТАК, ПАНІ.
Ч-чорт.
Що?
Треба вшиватись, негайно.
Поліція разом з НРС уже
-їде в район мотелів. -А всі наші лахи?
До біса. Янус тут усе постирав,
ніщо не виведе їх на Управління. Крім того,
після виїзду номери вимивають зі шлангу.
Ясно. Ходу.
Відкривай.
Што це, в сраку, таке?
Ти должен бил перевозити комп'ютери.
У мєня вже був покупець.
Да?
Алло, це Оуен. Для тебе є робота.
Працівницю корейського фонду, яку викрали якудза, утримують в росії.
І я повинна провести розвідку? Трі сотні тисяч.
Гаразд. Гей, гей, не треба!
-Що? -Я не тобі.
-Гей, потрібна тачка! -Хвилинку, Нічко. На ось.
Нам потрібна тачка!
Я знайду щось.
Не треба тупо бити людям вікна.
О, те, що треба. Чекай.
О!
ДЕСЯТЬ ТИСЯЧ?
ДЕСЯТЬ ТИСЯЧ ДОЛАРІВ. ШВИДКО.
ШВИДКО.
ДАЙТЕ СВОЮ ВІЗИТКУ.
М.
Зажди!
Я кладу трубку.
Ні! Чекай.
-Я вже. Ти маєш поїхати у Владивосток. -Пошол ти.
Ето акваріум з акулами й гівном, я і блізко туди не підійду.
-Бляха… П'ять сотень тисяч. -Шукай когось іншого.
Мільйон. Один мільйон доларів.
Ти лише нам скажеш, які двері вибити.
Нехай, шли мені всі дані, які у вас єсть.
Вона згодна. Щастить.
О, щоб вас злидні обсіли.
Я б не поспішав так радіти.
Ми в наразі у ворожій чужій країні, де на нас полює вся їхня поліція, і одночасно
нас шантажує місцевий психопат, який знищить нас і все управління, щоб
-врятувати дружину. -Гаразд, Лестере.
Гей… я закінчив? Ні! Бо ти щойно пообіцяв лимон
баксів ходячій смертниці, і віддав десять штук баксів
за це неподобство!
Таким чином, до обіду у нас закінчиться
оперативний фонд.
Хоча плюс таки є: ми не доживемо до цього.
ШАНТАЖ
Гей.
Гей, як голова?
Пробач.
Я не хотів штовхати, і… ти дійсно кльова, я…
Чого ти не дала пояснити тобі?
Все гаразд, бери ноутбук і йди, я нічого не скажу, обіцяю.
Ноутбук до сраки. У ньому нічого немає про Оуена.
Про Оуена?
Так.
Я хочу знати, чого він літає до Кореї.
Ти викрав мене через Оуена?
Я ризикую своїм життям, Ганно!
Боже! А… Таке не мало трапитися. Я просто тусив по клубах.
Просто ганяв собі раз на тиждень у Сеул,
доки мене не арештували за купівлю зілля в замаскованого копа.
Тобто, вони мають казати, що вони копи, так? Мають…!
Ні, я опинився в кімнаті з бісовою зміюкою,
і вона сказала, що посадить мене… на десять років… якщо я не допоможу їй.
Виявляється, мажорчик, що мотається світом,
- на вагу золота для шпигунства.
І от… я в глибоченній дупі, бо якщо не знайду щось на Оуена,
то на мене чекає арешт… чи гірше.
Джею?
Я розумію, чуєш?
Як це несправедливо.
І…
І я допоможу.
Я можу витягти тебе.
Як? Як, на дідька, ти витягнеш мене з цього?
Потрібно щось на Оуена, так?
Я зв'яжусь з ним.
Він вірить мені.
Якщо він щось і розкаже сам, то мені.
-Ганно, гей. Зараз не найкращий час… -Йолопе, мене викрали!
Джей - корейський шпигун, я в заручниках, "Фо Сізонс", Джорджтаун, п'ятий поверх!
Чекай, Ганно, я…!
Ч-чорт!
-Гівно липне до тебе, як до браги свині. -Стули… пельку.
Салазар.
Ганну взяв у заручники її новий хлопець, Джей, е, його прізвище мені невідоме.
Вони у "Фо Сізонс", Джорджтаун, п'ятий поверх.
То виклич копів.
Ні. Він шпигує… для Кореї. Тому спіймай його, врятуй її,
і тобі дістануться усі лаври, а як ловитимеш ґав,
я здам твою сраку контррозвідці!
Ненавиджу.
І я ненавиджу.
Ага. Тільки ставай у чергу.
От лайно.
А-а…
От чорт.
Гаразд, гаразд, гаразд. Ну ж бо, ну ж бо, ну ж бо, ну ж бо!
-Офіс генюрисконсульта. -Гей, Донно! Це Янус Фербер, скажу
босу, що мене арештовують у Сеулі!!!
О-о…
А!
А…
Містере Фербер, вас було затримано за діяльність,
не відповідну вашому дипломатичному статусу.
Що є, то є… є шлях… позбутися кайданків?
Я сприйму це як "мабуть". Бо це не "ні".
Клич сюди Ебнер. І скажи Гендріксу з Кітченсом,
щоб не думали вистромляти голови!
-Я невчасно? -Януса заарештувала НРС.
О, ні, він буде злий як чорт.
А ви будете злий… бо Оуен дзвонив мені сказати,
що корейський шпигун викрав його дівчину. Колишню, байдуже.
І тримає її в заручниках у "Фо Сізонс".
Я скажу про це ФБР?
Ні.
Точно ні. Відразу налетить контррозвідка. А справа Оуена з грифом "цілком таємно".
Дій за Енґлотном, певно.
Серйозно?
-Так. -Нехай.
Проте я не схоплю цього гада і не притягну на "Ферму" самотужки.
Офіс директора.
Генеральний юрисконсульт. Це терміново.
Перший пріоритет.
-Сер. -Трясця!
Це Волтер Найленд.
Я казав не підкрадатись до мене?
Що там?
І краще не погані новини.
Сер. Треба двоє агентів, щоб…
Четверо агентів для вирішення місцевого питання. І вони потрібні просто зараз.
-Я хочу знати, де ваші друзі. -Не знаю, начхати.
Не вірю.
Вони у великій халепі, як і ви.
-Ґрейс. Можна звати вас Ґрейс? -Ні.
Ґрейс, розумію ваш гнів. Я навіть не злий за кайданки,
проте я тут не якийсь довбаний новачок.
Я знаю закони нашої з вами співпраці уздовж і впоперек.
Що б ви на мене тут не вішали, ваш єдиний варіант - це вигнати мене і запхати
-у літак. -Закони тут такі, які скажу я.
ВИ ПОДЗВОНИЛИ ЗАСТУПНИЦІ ДИРЕКТОРА…
Бляха!
-Це кінець, Джею. -Замовкни!
Як твій адвокат, я кажу тобі, твій найкращий варіант- тікати, я про тебе знаю
рівно стільки ж, скільки Оуен, тож кривдити мене - це не варіант.
Я сказав, замовкни, я думаю!
Часу вже немає!
І вочевидь, думати, - це не твоє.
Я щойно поставила на вуха ЦРУ. Чорні гелікоптери на підльоті,
і в тебе десь три хвилини.
І якщо вийде втекти, знай,
що я вважатиму тебе кінченим
шматком лайна!
Ой! Бо-оже…!
Ганно? Ганно. Ти ціла?
Так, усе добре.
Чудово. Одягнися. Він торкався чогось твого?
Ем. Телефона. Ноутбука. Е, у нього є власний номер на одинадцятому.
Беріть ноут і телефон, решту зачистьте.
Так.
Що трапилось?
Цілком таємне лайно, і нам варто поговорити про це в
іншому місці, добре? Збирайся.
Думаєш, з Янусом усе буде добре?
Так.
Вони викрутять з нього всі соки, та є закон - він персона нон-грата,
і їде додому.
Нащо я взагалі приходжу на роботу?
От дідько.
Я гадала, що я крутезна керівниця відділу на шостій посаді в Управлінні, а з
мене весь час збиткуються юристи.
З усією повагою, повноваження нам надав особисто директор на пару з
генюрисконсультом, тож це розмова, в яку вам краще не втручатися.
Нам потрібно зробити кілька дзвінків, бункер, хтось, хто збігає нам по ланч,
кілька айтівців, що впізнають ворожі пики, якщо ті прибудуть в в аеропорт. Ясно?
Ворожі пики?
-Дон і Додж. -О, так. Біда не приходить сама.
Ага, коло тебе бідами ллє як з відра під час сезону мусонів.
Знаєш, мені не завадить новенький портфель.
Який кричить "леді бос", але в стилі тихої розкоші.
Це був би пристойний подарунок на знак подяки мені.
-Це означає, що з Ганною все добре. -Фізично - в порядку.
Емоційно - вона полюватиме на тебе задля розваги.
Я поговорю з нею.
Це погана ідея.
Це що, Лестер?
Гей, як ти, мала? Шкода, що ти не тут.
Замість мене.
Ага, навзаєм. Послухай Лестера, Оуене, Ганна не хоче говорити з тобою.
І все ж…
Агов!
Невеличка порадочка: щоб заспокоїти після викрадення жертву,
не слід викрадати її знову.
Ганно.
Ні, тільки не він.
Ганно, будь ласка, просто глянь сюди на секунду.
Ти - реально корінь усього зла. Паразит, що жере радість і сере розрухою.
Мені дуже прикро, що це сталося з тобою.
Коли ти виїхала, я був готовий дати тобі простір і не лізти у твоє життя. щоб тобі
було добре.
Оуене, я мушу стояти тут і слухати твої виправдання за твій провтик вкотре. Я
краще вирву собі барабанні перетинки, я навіть не знаю, якого біса я тут…!
Добре! Гаразд. Але річ у тім, як би тобі не хотілося… ненавидіти мене,
кричати про це з кожного даху, не слід, ніколи, бо цього дня і не було.
Що?
Нічого з того, що ти пережила чи дізналася за
ці дванадцять годин, не було. Коли твоя фірма спитає про Джея,
скажи, що він звільнив тебе і поїхав. Як спитає Теренс, ти скажеш,
що Джей кинув тебе і поїхав з міста.
Ти жартуєш, так?
Анітрохи.
Повір мені, я б хотів.
Правда в тім, що тебе підчепив гарненький агент,
засланий з Кореї. І все дійсно паскудно, або втратиш роботу,
або ліцензію, чи посадять.
Проте краще… цей гад наразі загубиться.
І він тебе не хвилюватиме після цієї нашої з тобою розмови,
якої також ніколи у нас не було.
Ти зрозуміла?
Ганно. Я зараз хочу почути з екрану "Так".
Гаразд, так.
Що ж, непогано минуло.
Ага.
Я тепер поганець?
Так. На сто відсотків, так.
Та ти зробив їй послугу, бо нарешті був просто відвертим козлом.
Показав своє справжнє обличчя під цією маскою чарівності.
Це найкраще, що ти зробив. Бо тепер двері між вами…
зачинились назавжди.
Яка справжня мета вашої роботи в Сеулі?
Без коментарів. Як би мені не подобалось бувати тут,
я не зобов'язаний нічого казати.
Скажіть мені, де вони… або я вкину вас у карцер і загублю ключі.
Гм-м. Була б це росія, - звісно.
І ви б однозначно спершу вибили б з мене душу. Одначе ми в Республіці Корея.
Тож ви вкинете мене в чисту кімнату з комфортною температурою,
збалансовано годуватимете, і мабуть, вкриватимете на ніч.
Слухайте мене уважно, містере Фербер. Якщо не зізнаєтесь, я буду змушена…
сказати вашому босу, що вас скомпрометовано.
Я послала оперативника в ваш готельний номер з десятьма тисячами доларів.
І ви хабар взяли.
Шикарно.
Проте А - цього не було, і Б - вам не повірять.
Тоді просто вишліть мене.
Цей процес дуже вимогливий і дуже довгий.
Поїхали.
Отже…
Кому дзвонити, що ви тут?
Я не знаю, про що ви.
Ви знаєте. Хто ваш куратор в НРС?
Хоча ми в курсі, що вони заперечать знайомство. Чорт,
вони не спромоглися вас хоч якось оформити.
І вже точно чхати хотіли на вас у полоні.
Де це ми?
В забутті.
Колись чули про Юрія Носенко?
Ні.
КДБ-шник, який втік до Штатів у шістдесятих роках.
Ми не знали, що робити з ним. І не знали, чого не знаємо.
Тож тримали його тут, на "Фермі", де ось ми з вами.
Аж три роки.
Ніхто не знав про нього.
Слухайте.
Я знаю від Ганни,
що вам вистачило розуму сісти на гачок корейської розвідки і вдатися до
шпигунства на території США без прикриття.
Тому вас реально можна ліквідувати за зраду.
Чи тримати тут, доки не випаде пряма кишка.
Тож дуже не раджу… критися від нас.
Що трапиться, коли я розкажу?
Залежить від ваших знань.
Проте гарантую, що буде краще, ніж якщо мовчатимете.
Добре.
Гаразд, я скажу.
Правильно.
Все не мало обернутися так…
Розповідайте, усе як є.
Я собі тусувався по клубах… Тринькав таткові гроші…
Один з інформаторів у сеульській поліції прислав мені це.
Мені подобалось…
Бляха. Дякую.
Що?
Бляха.
Треба сказати Чан-Кьону.
Просто де-бляха-пор-бляха-туйте мене.
О, боже.
БИЙТЕ В ДЗВОНИ.
ОБШУКАЙТЕ БУДІВЛЮ.
ПЕРЕПРОШУЮ. Я МУШУ ВІДПОВІСТИ.
Тебе спалили.
Ноги на плечі. Бігом.
ХАПАЙТЕ ЙОГО! ОН ВІН!
Йо. Гей. Він утік. Надіслав нам мітку, де нам зустрітися з ним.
Cупер, це добре, та в нас нова проблема.
Ну?
Один з капканів в аеропорту спрацював.
Додж і Дон щойно прибули в аеропорт Інчхон, і в них ніде не вказані документи.
Є лиш одна причина не юзати старі прикриття.
Завалити нас.
Ну, а ми що?
-Завалимо їх. -Так.
Ти серйозно?
Який інвентар тут наявний?
Усе, крім керованих ракет.
Заберемо зараз дві тактичних сумки.
А усе, що важче - чекати день чи два.
Щоб вони всрались!
Руки так, щоб я бачив! Руки, щоб я бачив!
Скло-о…!
Гей, Лестере, ти все не так зрозумів. Директор Вест послав нас для підстраховки.
Брешеш. Ми в курсі, що ви тут по наші душі.
Тому чи трохи покатаємось і вирішимо, що буде далі.
Ну! Виходь, Дон.
-Виходь! -Потихеньку, Додже, на вихід.
Пішов назад, туди.
Ви наїхали не на тих хлопців! Вітаємо в Кореї. Погнали!
-Хутко. -Послухаємо Кей-Поп, поїмо
барбекю. Хутко! Нумо! Трусіть до "Кії".
Хай там як, мені шкода, що тобі дісталося.
Дякую.
Знаєш, весь час, поки Джей скиглив про те, як його примусили бути шпигуном,
я думала лише: "Тупорила я мажорка".
Та зараз я реально розумію, як таке могло трапитись.
Чекай.
Ти хоч не спробуєш підписати мене на якесь збочене ЦРУшне лайно, правда?
Ні, це до іншого департаменту. Та я можу повторити те,
що Оуен сказав раніше: забудь про цей день,
і про вас із ним, це не жарти.
Так, я досі намагаюся.
Ага, його важко забути. Я сама підпадаю під чого чари.
Як ще пояснити, що я стала третьою зайвою
у вашій незграбній парі?
Він через мене рятує тебе, Ти через мене рятуєш його.
Та після цього забудьте, і тобі раджу забути.
Ти справляєш враження пристойної особи, тому кажу якомога ввічливіше…
загуби мій номер.
Облиш, Кітченс! Ти не з тих людей.
Невже? Ти, мабуть, забула.
Та коли ти послала вбивцю перерізати мені горло в Варшаві…
я реально трохи образився.
Я знаю. Проте бойскаут… не дасть тобі зіпхнути нас отак.
У нього ще не відвалилася совість!
Так, її правда. Як є.
От тільки я поклав її у тачку. Піду пошукаю.
Чекай!
Вам це так з рук нізащо не зійде.
Сто відсотків зійде, Додже. В Управлінні вважають,
що ви у вигнанні на Маврикії.
То хто буде… шукати вас мертвих у глибокій
ущелині в провінції Чхунчхон.
Він має рацію. Ви прихопили до Кореї ліві паспорти.
Ніхто не в курсі.
І не плакатиме.
Добре! Нехай.
Я визнаю, баланс сил змінився.
-Час домовитися. Завжди можна домовитися. -Нема більше бісового балансу
сил, Дон. І годі вже домовлятись.
Ти хотіла убити нас і усі варіанти відпали.
У вас немає нічого цікавого.
Бувай. Дон.
Що сталося? Хто вони?
Наші агенти, які хотіли нас убити. Приїхали сюди завершити справу.
То вони мають оперативний досвід?
Ні. Ні. Це не ті люди, які можуть допомогти.
Ну, мій світ щойно розлетівся на скіпки, і люди потрібні.
Не за наших обставин крутити носом, тож… вони нам згодяться… чого ні?
Ну от.
Таки завжди можна домовитися.
У тебе дев'ять життів.
Ви дійсно вважали, що вам зійде з рук ця зухвала
спроба вербування?
О, насправді сталося не це. Ваш агент, е, Чан-Кьон Кім, шантажує Управління.
Якщо дійсно так, чому ви не довели це до нашого відома?
Бо знали замало, ви могли зробити з нього наживку.
Зачекати, чи ми її ковтнемо,
а тоді звинуватити нас у порушенні нашої з вами співпраці.
Це сміховинно. Ми цінуємо нашу співпрацю
з ЦРУ надто високо, щоб гратися в такі ігри.
-Які ж секрети він збирається викривати? -О, гаразд, тепер ви прикриваєтесь
ним, щоб дізнатись наші секрети?
Ні, ми лише намагаємось увійти в курс вашої операції,
яку ви таємно здійснюєте на теренах нашої країни.
З усією повагою, ми не готові вдаватися в
деталі станом на цю мить.
Ви готові обговорити, які ж у цього… шантажиста вимоги?
Що він вимагає в Управління в обмін на збереження таємниць?
Знову ж таки, ми не готові вдаватися в ці деталі.
Це неприпустимо. Ви маєте негайно відкликати своїх людей і видати мого
-офіцера назад НРС. -Ми обидва знаємо, що це буде нелегко.
Вам здається, що це якась гра?
Та тільки не нам. І я висуваю вам офіційну ноту.
Припиніть здійснення тут будь-яких ваших операцій,
або забудьте про співпрацю нашої розвідки.
Я не бачу підстав виводити конфлікт на такий рівень.
У вас дві години, щоб ввести нас в курс операції
і видати офіцера Кіма.
Двох годин недостатньо. Ми досі розбираємося в деталях,
знадобиться мінімум дванадцять.
У вас є шість.
Директоре Чой, мене терміново викликають,
я попрошу свого юрисконсульта зв'язатися з вашою людиною,
вони продовжать цю розмову, щойно ми завершимо наш аналіз.
Завжди приємно.
Де ти, нещастя?!
Ховаюся, сер.
-До ваших подальших вказівок. -Немає вказівок, бо ти перетворив
делікатну справу на гулянку Калігули.
Були перешкоди, так, та дозвольте нагадати,
якщо ми відступимо зараз, наш вимагач розкриє таємниці Управління
за два десятка років, тож ви мене відправили простежити,
щоб це не трапилося, і радує те, що я досі бачу шлях до перемоги.
Ні, не… не… не вмовляй мене, Гендрікс, твоя єдина ціль - врятувати свій зад.
Який на біса шлях може бути відкритий в цей момент?
Ми вже залучили вкрай ефективну агентку для розвідки у владивостоку,
де наразі утримується дружина нашого шантажиста, тож, щойно з'ясуємо,
за якими вона дверима, виб'ємо їх і витягнемо її.
І ти просиш тактичну групу? Щоб я вам дозволив цей таємний
безлад у довбаній росії?
Ти там часом сам не обдовбався?
Ні, сер. Я не прошу оперативну групу.
У мене тут уже є команда на чолі з Дон Ґілбейн.
Ага, тільки Ґілбейн робить сніжинки з паперу десь у Південній Африці.
От і ні. Вона тут, сер.
Вона що? Якої сраки вона в Кореї?
Не відповідай. Директор не хоче це знати.
Слухайте, панове, будьмо відверті:
я погодився на неможливу місію, яка накривається, як тільки можна.
І все ж, я ще бачу фінішну лінію.
Та щоб врешті її перетнути, я повинен отримати якісь гарантії.
Ви не в тому становищі, щоб вимахуватись, Гендрікс.
Помиляєтесь, сер.
Бо навіть один відсоток на успіх уже чогось вартий. Чорт,
ви б віддали ліве яйце за однопроцентний шанс уникнути місяців слухань у Сенаті
та сюжетів Сі Ен Ен про секретну ЦРУшну криптовалюту, агов.
Що за гарантії?
Якщо я… успішно завершу… рятувальну місію та нейтралізую
неминучу загрозу… ви зробите Лестера Кітченза
головою московського відділу.
Він пішов на особистий і професійний ризик, бо я втягнув його у це,
і заслуговує на нагороду, якщо нам усе вдасться.
Що ж, оскільки я вже хрещена-чарівниця, а чого хочеш ти?
Я хочу своє життя, пане.
Хочу залишити ЦРУ без контррозвідки на хвості,
щоб Управління не розтерло на пил мою репутацію.
Зачекай.
А раптом не вийде?
То Управління зречеться мене.
Я утікач. Ми з вами не бачились.
Уперед.
Я не вірю, що ви погодили це. Щойно вони сядуть у владивостоку…
До цього не дійде.
Ми знайшли кнопку мерця… вимагача. Чи, радше, механізм її активації.
Гендрікс відправив нам фото з квартири шантажиста. Коли хлопці побачили це,
вони зацікавились.
Ці фото вивели нас на сайт у соцмережі, присвячений мистецтву плетіння,
проте послідовність цих постів - це код.
Щойно наші його розшифрують, вони його вимкнуть, ліквідують загрозу,
і це вилікує наш надокучливий головний біль без вороття.
А якщо той наш вимагач раптом буде стояти коло одного з моїх людей,
коли по нас прийде судний день?
Я дійсно маю відповісти?
Ні.
Гаразд. Є контакт. Тепер потрібен план. Розв'яжи їх.
Це погана ідея.
Каже… новий голова московського відділу.
-Якого біса ти верзеш? -Усе просто: подужаємо,
місце твоє. Розв'язуй їх.
Чан-Кьон має рацію, вони нам потрібні.
Гаразд. Добра новина у тому, що угода таки буде,
проте ви не будете ставити умови, ви скажете лише "так" чи "ні".
І якщо скажете "ні", дізнаєтесь, як воно летиться у прірву.
То кажіть уже нарешті.
Так.
Мою дружину викрали якудза, її тримають в заручниках у владивостоку.
У нас є агентка, яка розвідає локацію.
Ваше завдання - взяти команду добровольців і витягти її звідти.
Слід було потерпіти трохи.
Їх би і без нас завалили.
Дуже смішно. Ти можеш зібрати групу чи ні?
Ну, є кілька людей, та вони не поїдуть задарма.
Клас, у мене повний портфель грошей, вистачить для діла і ще буде зверху.
Гаразд. Та доки я не знаю, де тримають цю кицю, я не буду розуміти масштаб місії.
Десь за шість годин у нас будуть розвіддані.
Ми не протримаємось тут шість годин, коли НРС уже полює на нас.
Треба забиратися з Кореї вже зараз.
Це буде тяжко. НРС буде стежити за аеропортами.
У вас раптом немає когось місцевого з човном?
З РПГ - так, з човном - ні.
Я знаю, у кого є човен.
Гей, класний байк.
Оуене.
Привіт.
Я вже розхвилювалася, що більше тебе не побачу.
Ем… Я саме збиралася на роботу, але можу взяти лікарняний.
Ні. Ні, е, не варто, я… тут ненадовго, насправді, ем… мені потрібна величезна
послуга.
Технічно це буде бізнес угода.
На. Ось. Я хочу позичити траулер твого батька.
Я поки не знаю, наскільки, проте м… це терміново.
-Що? Тут ціла купа грошей. -Я знаю. Шістдесят-сімдесят
тисяч, усе, що влізло в кишені.
Я не розумію.
Та моя справа накрилася мідним тазом. , тепер НРС полює на мене і друзів,
я б не просив тебе про таке, проте… від цього залежатиме життя жінки.
Її чоловік, це-це він напав на мене, у тебе у барі.
Слухай,
протягом своєї короткої кар'єри я приймав лише хибні рішення з хибних причин,
та нарешті в мене є шанс врятувати історію кохання, я не можу відвернутись, я-я…
Вибач.
Я не… мав приходити, я помилився.
Я не маю права просити тебе про все це,
і вже точно не маю права вплутувати тебе в свої проблеми…
-Ні. Ні, усе гаразд! -Ні, не гаразд, я…
Так у мене завжди, я стрибаю в якесь багно,
а тоді я… виправдовую те, що втягую у це близьких,
щоб вони мене витягли.
Я вже доросла, Оуене. Я маю голову.
Захочу допомогти - допоможу. Якщо… ні, я… скажу тобі вшиватись.
Якщо ти зі мною відвертий, мій вибір - це мій вибір.
Я сама не своя останні кілька років.
Блукала, нудилась… самотня.
А тоді з'явився ти, і я відчула смак життя.
І… тепер ти просто знову зникнеш назавжди?
Забирай наш човен… та я з вами.
-Але… -Мені потрібна пригода.
Я тобі вдячний. Чесно, страшенно.
Проте це не буде пригодою, і я… я не найкраще рішення твоєї проблеми.
Я поганий вибір в житті, який скінчиться… обличчям в тату… або в'язницею.
Це мої умови. Так, або ніяк, м?
Е, я краще візьму твій байк.
-То це "так"? -Ні, це не…
Бляха! Так, так!
Нумо, сідай!
-Ти вмієш їздити? -Типу.
Чорт.
Треба тікати!
Ні, нам треба байк, ми нізащо не втечемо пішки!
Бляха.
З дороги!
Вибачте!
Дорогу-у!
Обережно! Гей!
Вибачте!
Даруйте! З дороги!
Чорт!
Швидше!
Намагаюся!
Гей! Стояти!
З дороги!
Що у тебе в торбі?
А що таке?
Треба позбутися хвоста.!
Е, лише пляшка води!
Жбурни!
ПОРТ СОЧКХО
Гаразд.
Я б тебе познайомив, проте… усі тут у нас під прикриттями, а якщо зовсім відверто,
я їх плутаю, тож… цього звуть Брила, а цього Пес Дюк.
Ага, розмріявся.
Я Ю-Чін. Розберемося з іменами пізніше.
Спершу скажіть мені, хто вміє вправлятися на борту,
бо в нас немає екіпажу.
Я трохи знаюсь на вітрильниках.
Я більше шарю в авіаносцях, проте швидко вчуся.
Добре.
Не баріться! Треба швидше вийти у відкрите море.
Я не знав, що вона з нами.
Нам довелося разом тікати від НРС.
Вони ледь не вхопили нас за дупу.
Плюс… вона б не дала нам траулер, якби я її не взяв, тож…
Скільки ти заплатив?
Штук шістдесят.
Гаразд. Ти в курсі, що коли ти береш пачку з того портфеля, нові не ростуть
-всередині як гриби. -Так.
Я ж не ідіот, але нам виставлять рахунок, ми будемо або мерці, або герої.
Хай там як… бабло не допоможе.
Клешні геть від мене.
Повернімо твою дружину.