S dovolením.
S dovolením!
S dovolením.
- Stefane? - Jo.
- Ty tady velíš? - Jo.
- Co se stalo? - Nevím.
- S dovo… Hele, kde… - Tady.
- Co se stalo? - Asi planý poplach.
Zřejmě planý poplach.
VRAŽDY V ÅRE
SKRYTÉ VE STÍNECH 2. ČÁST
Tak jo. Dobře. Díky.
Chlapi. Horská služba poslala druhý vrtulník.
Z Östersundu kontrolují sjezd z E14 na Åsarna.
Informovali jsme celníky.
- Kouknu na dopravní kamery. - Jo.
Alaine, pojď sem.
Daniel Lindskog, policie Åre.
Ty kouříš?
Něco novýho?
Pár lidí se ozvalo s tipy.
Jakými tipy?
Bohužel nic zásadního. Ono…
Až na dodávku s rozbitým zadním světlem. Zase se objevila.
Chceš něco?
Třeba k jídlu?
Nebo čaj?
Ne, dobrý.
Díky.
Škoda SportLine Oleho Nordhammara byla zachycena před 53 minutami
na E14 v Ånnu.
Hranici s Norskem nepřekročila.
- Hanno? - Jo?
Musel z E14 sjet někde mezi Ånnem a norskou hranicí.
Je to jako hledání jehly v kupce sena.
- Nemají nemovitosti? Chatu? - O ničem nevím.
Prověřte vazby na nemovitosti v oblasti.
Kam jdeš?
Musím ji najít.
Prohledat tu oblast je na týdny. Nic nenajdeš.
Ahoj. Pohlídej Alici ještě pár hodin.
Copak?
Jsi unavená?
Jo.
- Vrátíme se na stanici? - Rozhodně ne.
Tak mi řekni, o co jde.
Neměla jsem ji nechat samotnou.
Ne, ale stalo se. Ano?
- Nebuď na sebe tak tvrdá. - Proč ne?
- Děláme, co můžeme. - Ne. Můžu udělat víc. Ty snad ne?
- Jsme unavení. Musíme… - Nech toho.
Můžeš se přestat obviňovat?
Jsi dobrá policajtka. To víš. Děláme, co můžeme! Někdy to nestačí.
Tak to prostě je.
- Co chceš dělat? - Dál hledat.
- Dobře. - Jo.
Ale dáme si pauzu.
Odpočineme si, pak ji budeme dál hledat.
Ano?
- Jo. - Dobře.
- Ahoj, Antone. - Ahoj.
Mluvili jsme s každým, kdo Oleho od základky potkal…
Možná je to nesmysl, ale před spoustou let
pracoval Ole v závodě na zpracování mastku.
Je zavřený, ale je v oblasti, tak jsme poslali vrtulník.
Jo, prověříme to. Díky.
- Závod na zpracování mastku v Handölu. - Tak jo.
Nebeský Otče.
Tvé plány a moudrost jsou větší než moje.
Veď mě.
Veď Rebecku.
Ve jménu Ježíše Krista. Amen.
Odpovědi jsem hledal u Boha.
Rebecko!
Stůj.
Pomoc!
Rebecko!
Stůj!
Policie 0-2, dvě minuty od Handölu.
Jsme nad vámi.
To je Oleho škodovka.
Policie 0-2, jsme na místě. Nikoho nevidíme.
- Vidím jen les. - Tamhle!
Dvě osoby se pohybují směrem na východ.
Hanno!
Nech ji být!
Policie! Nech ji být!
Nech ji být!
Bude to dobrý.
Je po všem, Rebecko.
Ano?
- Můžeme jet? - Jo, díky.
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
POLICIE
Mluvila jsi s Rebeckou, než ji odvezli do nemocnice.
Hanno?
Říkala, že neví…
Neví, kde byl Ole tu noc, kdy Johana zabili, takže…
Technici budou celou noc pracovat na jejich domě. Něco najdou.
Danieli?
Jdi domů a využij večer a noc, aby ses sebral.
Zítra jedeš do Östersundu.
Ve 14:00 tam máš schůzku ohledně dnešního incidentu.
Vím, jak to chodí.
Zachránil jsi té ženě život, Danieli.
- Ahoj. - Ahoj.
- Vítej doma. - Díky.
Alice už spí?
- Jo. - Dobře.
Užili jste si to?
Jo, užili.
- A ty sis to užila? - Jo.
Vlastně…
Chci říct…
Nemohla jsem se soustředit, protože…
- Pořád mi volala máma. - Proč?
Zajímalo ji…
Nevěděla, kde má Alice oblečení.
Nechtěla jíst, zapomněl jsi čepičku v autě…
Proč nezavolala mně?
- Vždycky volá mně. - Za to nemůžu.
Klidně jí to řekni.
- Co jí mám říct? - Že má volat mně.
Starat jsem se měl já.
Nebo máma?
No tak, Ido.
Proč je ten talíř na zemi? Byl tu pes?
Alice byla se mnou nebo s babičkou.
Byla v pohodě.
- I u tebe v práci? - Taky! Měl jsem si to zařídit.
- Což jsem udělal! - Začínáš být jako táta.
- Běž. - Tátu sem netahej.
Jdi pryč.
- Ano, tady Carl. - Ahoj. Tady Anton.
Ahoj.
Chtěl jsem ti říct, že…
Máme podezřelýho z Johanovy vraždy.
Fakt? Koho?
To teď říct nemůžu.
Je to…
No…
Zítra to bude v novinách. Přečti si to tam.
Chápu.
Je od tebe hezký, že ses ozval.
Jo, no…
Tak asi…
Prostě jsem na tebe…
myslel.
Na mě a…
Na tebe, mě a…
Že…
Sakra, promiň, tohle je děs.
Ale pokud jde o moji práci,
už nejsou překážky.
Můžeme se vídat.
Pokud chceš.
Nemáš hlad?
- Jako teď? - Jo.
Vařím, takže…
Kdy můžeš dorazit?
Tak za deset sekund.
Cože? Jak to?
Jsem před domem.
Ole oběma rukama škrtil Rebecku. Identifikovala jsem se…
Ahoj.
Co tady děláš?
Musela jsem napsat hlášení.
A ty?
No…
Promiň.
Danieli, promiň. Nevím…
Měla jsem střílet. Neodhadla jsem situaci.
To se stane každýmu.
Buď v klidu.
- Promiň. - To nic.
Máme tady něco silnějšího?
Raffeho pisco.
Přinesu skleničky.
Pohádal jsem se s Idou.
Normálka.
Jsem málo doma. Moc pracuju.
Nestarám se o Alici.
A asi má pravdu.
Když zmíní tátu, je to těžký.
Proč?
Nebyl to fajn člověk.
Celý život se snažím nebýt jako on. A pak jsem stejně nepřítomný jako on.
Nechápu to. Prostě…
Dej tomu pár let. Taky tu budeš sedět…
Pokud budu jako moje matka, spáchám harakiri.
Ona je hrozně…
sebestředná.
Asi musíš nastavit hranice.
Fakt jsem to zvoral.
Jak být dobrým rodičem? Nechápu to, je to těžký.
Danieli.
Ty jsi dobrý.
- Asi bys měla jít domů. - Jo.
- Ale pila jsi. Jak… - Vezmu si taxi.
- Musíme Raffemu koupit novou flašku. - Jo.
- Uvidíme se zítra. - Jo.
OMLOUVÁM SE. PROMLUVÍME SI ZÍTRA?
- Zdravím, Hanno, tady Gripová. - Dobré ráno.
Technici u Oleho Nordhammara nic nenašli.
- Chtěla jsem ti dát vědět. - Chápu.
Ole byl v noc Johanovy vraždy na zasedání rady kongregace.
Potvrzuje to několik nezávislých svědků.
Takže to nebyl on?
Přesně tak, nebyl.
Tak ahoj.
Měj se.
Večer se ozvu.
- …a ráno ukradené auto. - Dobře.
- Bude dost práce. Opatruj se. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Hanno? - Jo?
Musím s tebou mluvit.
- Ale! - Tak jo.
Kde je to pisco?
Co blbnete?
Někdo mi krade věci.
- To ty? - Ne.
- Určitě? - Jo, já to nebyl.
- Můžeme to probrat… - Jo, jasně.
To auto, co na něj přišlo pár tipů…
- Jo. - Tmavá dodávka u mostu.
- V noc vraždy. - Jasně, vím.
Ta dodávka je Carla Willnera.
V Åre je spousta tmavých dodávek.
Tahle má rozbitý zadní světlo.
Dobře.
Tak jo.
Podíváme se na to. Dobrá práce. Ale jak to víš?
Já s ním… mám osobní vztah.
- Osobní vztah? - Ano. Sexuální vztah.
Sexuální vztah.
Máš, nebo jsi měl?
Měl jsem to říct dávno.
Potkal jsem ho ten večer v Byggetu.
To bylo, než jsme identifikovali Johana. Když mi došlo, kdo to je,
odpískal jsem to.
Ale když teď máme podezřelého,
sešli jsme se.
Vyšetřování jsem s ním neprobíral.
To rozhodně doufám.
Musíš to…
- Může to zůstat mezi námi? - Spal jsi s podezřelým.
Co mám asi tak dělat?
Můj… Můj osobní život byl vždycky jen můj.
Chci, aby mě lidi brali jako dobrého kolegu a kamaráda.
A tak to na policejní stanici někdy nechodí,
když jsi…
Když jsi gay.
Hoď se marod a jdi domů. Řeknu, že jsem dostala tip nebo něco.
- Dobře. - Jo.
Měl jsi něco říct. Byla jsem tam za krávu.
Jo, já vím. Promiň.
Hanno.
- Děkuju. - To neřeš.
Prověřili jsme vaše auto.
- Jak s čím souvisí? - Máte rozbité zadní světlo.
Proto mě vyslýcháte?
Co jste v noc Johanovy vraždy dělal po odchodu z restaurace?
Říkal jsem, že jsem byl v kuchyni.
Jeden zaměstnanec tvrdí, že jste odešel dřív.
Ano.
Bolela mě hlava, občas se mi to stává. Nechápu, jak to souvisí s Johanem.
Jste poslední, kdo ho viděl živého.
Našli jsme jeho stopy u vás v dodávce.
Vysvětlíte je?
Jaký stopy?
Tohle…
Ano, občas tu dodávku používám.
Stojí před restaurací. Rozvážím s ní jídlo, ale…
Kdo ještě k ní má přístup?
Personál, samozřejmě.
ZAVOLEJ MI, PROSÍM.
Myslíte…
Sakra. Musíte mi věřit, když říkám…
Já jsem Johanovi nijak… Johan byl můj nejlepší kamarád.
- Necháme si vás tady. - Co?
- Proč? - Napište, kdo měl přístup k dodávce.
Díky.
Ahoj.
MÍSTNOST: 1
Co myslíš?
Buď to fakt dobře hraje, nebo to neudělal.
- Musím do Östersundu na to jednání. - Jasně.
Vrátím se, jak to půjde.
Tohle…
Jo, stejně musím jít.
Ano.
Haló?
Když byl Johan zavražděn, měl dodávku Jens Wernolf.
Moment.
- Co to říkáš? Kde jsi? - V Carlově restauraci.
Promiň, vím…
Jen mám pocit, že není…
- Nevěřím, že by to udělal. - Zopakuj to.
- Co? - To první.
Aha.
V noc vraždy měl Carlovu dodávku Jens.
Jak to víš?
Koukám na záznam z kamery.
Do dodávky nastupuje v 18:43.
Dobře. Někoho tam pošleme. Jo.
- Ale ty musíš domů. - Jo, jasně.
- Omlouvám se. - Ale jinak dobrá práce.
Díky.
Ahoj.
Jo.
Dobře. Díky.
Jens Wernolf je u Linuse.
Je s exmanželkou a synem.
Můžeme?
- Jo. - Ano.
TAKY SE OMLOUVÁM, PROMLUVÍME SI.
To byla „Psychosis“ od Jiuce.
Je tu s námi frontman Mario Johansson.
Na sjezdovkách v Åre jste měl před týdnem hroznou smůlu, že?
Jo, je to tak. Spadl jsem, když jsem se vyhýbal jinému lyžaři.
A teď mám v koleni hřeby.
Fanoušci byli zklamaní?
Jo, museli jsme zrušit koncert.
Ale snad budeme brzy v Östersundu,
abychom jim to zrušení vynahradili.
- Dobrej. - Dobrej, Marion. Je tady Jens?
Ano.
- Chceme s ním mluvit. - Aha, o čem?
Jde o Johana.
Ale Jens s Johanem nic neměl, ne?
Je tady?
Je nahoře, pomáhá Leovi balit.
Chystáme se k mým rodičům.
Jens jede s námi.
Dobrej.
- Dobrej. - Jo.
- Dobrej. - Potřebujeme vás na stanici.
- Proč? - Máme na vás pár otázek.
Tak se ptejte tady.
- Až na stanici. - Ne, tady.
- Pojďte. - Máte právo mě nutit?
- Nějaké ostré předměty? - Co?
Jensi!
- Tati? - To nic.
- Leo, jedeme. - Proč odvádějí tátu?
- Ale on… - Leo, pojď nahoru.
- Proč tátu odvádíte? - Jdeme nahoru.
Tak jo, otočte se.
Nehýbejte se.
Jo, chvíli se zdržím.
- Dobře. - Jo.
- Někoho pro tebe pošlu. - Díky.
Podívám se na ně.
- Nastupte si do auta. - Ne…
- Nastupte. - Ne.
Tak.
Nejdřív nohu.
- Haló? - Ahoj.
Pokud jde o alibi Marion, Jiuce ten večer nehráli.
Co to říkáš?
Předskokani tam nebyli. Koncert začal až v devět večer.
Jak to víš?
Slyšel jsem to v rádiu.
Podle Marion začali v sedm, ale předskokani tam nebyli.
- Koncert začal v devět. - Zavolám ti. Čau.
Přestaň!
Už to nezvládnu!
Nesahej na mě!
Jsi zlá!
Co tady děláte?
Jste v pořádku?
Jo, v pohodě.
Kde jsou závěsy?
V pračce.
Chci, abyste odešla.
Jo…
Znáte Rebecku Nordhammarovou?
- Ne. - Johan se o ní nezmínil?
Ne. Někdy mluvil o spolupracovnících, ale všechny si pamatovat nemůžu.
- Znal ji dobře. - Aha.
Nevím, o koho jde. Je mi líto.
Měl ten váš koncert předskokany?
- Jo. - A jméno?
Jiuce.
- O co jde? - Nehráli tam.
Ne.
Ne, máte pravdu.
Zapomněla jsem.
- A teď odejděte. - Kde jsou závěsy?
Řekla jsem, že jsem je vyhodila. Odejděte.
- Leo… - Já to nezvládnu.
Leo…
Už to nezvládnu.
- Copak, Leo? - Mami.
- Leo… - Dál to nezvládnu.
- Už to nezvládnu! - Zlato.
Můžu za to já. Byla to nehoda. Nějak…
Leo, pros…
Leo.
Hej!
Leo, zastav se!
Leo, zlato…
Leo!
Stůj!
Já už nemůžu lhát.
- Jsem vrah, je to moje vina! - Ne.
Zlato…
Hele.
Pojď ke mně. Pojď sem.
Koukni na mě. To nic.
To nic, zlato.
- Já nechtěl. - Já vím.
Zkoušel jsem volat.
To nic. Nemůžeš za to, zlato.
Byla to nehoda.
Nechtěl to udělat.
A co Leo? Co bude s ním? Pomyslel jsi na něj?
Dáš přednost Rebece před Leem a mnou.
- Jako bychom nebyli nic. - Lea sem nepleť!
- Jasný? - Nezrazuješ jen mě!
- Zrazuješ i jeho. - Nasrat!
Ne…
Johane?
Z domu jsme odešli v šest.
Koncert začíná v sedm, že?
Naposledy jsme se viděli u snídaně.
Leo, rozumíš mi?
Hele.
Musíme to tak udělat, ano?
Nechtěl to udělat.
Hele.
Bude to dobrý, zlato.
Mami!
Leo.
Leo!
Zlato.
Ukaž se mi. Jsi v pořádku?
Ukaž se mi.
Dobrá práce.
VÝTVARNÉ POTŘEBY
RESTAURACE PUB
Je to hrozný pocit.
Zlato.
Hej.
Zachránil jsi jí život.
Promiň.
Sakra. Práce.
Ahoj, tady Daniel. Teď to nemůžu vzít.
Zanechte vzkaz, ozvu se vám.
Nějak to beze mě zvládnou.
Zajdu tam.
Pojď sem, zlato. Pojď sem.
Ahoj.
Překlad titulků: Tomáš Slavík