Scuzați-mă!
Mă scuzați…
Scuze!
Scuzați-mă!
- Stefan? - Da.
- Tu ești șeful? - Da.
- Ce e? - Nu știu.
- Mă scuzați, unde… - Poftim!
- Ce e? - Pare a fi o alarmă falsă.
Ei zic că e o alarmă falsă.
CRIMELE DIN ÅRE
ASCUNSĂ ÎN UMBRĂ PARTEA A II-A
Bine.
Da. Mulțumesc.
Băieți!
Salvamontul a trimis al doilea elicopter.
Poliția din Östersund a pus baraje pe E14, spre Åsarna.
Vama din Storlien e anunțată. Verific camerele de trafic.
Alain, vino!
Lindskog, poliția din Åre.
Fumezi?
Vreo veste?
Niște ponturi de la martori oculari.
Ce ponturi?
Nimic important, mă tem. E…
Cu excepția furgonetei cu stopul spart.
A apărut din nou.
Vrei ceva?
Ceva de mâncare? Poate un ceai?
Nu, mersi.
Mulțumesc.
Skoda SportLine a lui Ole Nordhammar a fost filmată acum 53 de minute
pe E14, în Ånn.
N-a trecut granița cu Norvegia.
Hanna!
Da.
Cred că a ieșit de pe E14 aici, între Ånn și granița cu Norvegia.
Căutăm acul în carul cu fân.
Au vreo proprietate?
- O casă de vacanță? - Nu cred.
Vezi dacă au vreo proprietate!
Unde te duci?
Să o caut.
Căutările vor dura săptămâni. N-o să găsești nimic.
Bună! Mai ai grijă de Alice câteva ore!
Ce e?
- Ești obosită? - Da.
- Ne întoarcem la secție? - Nu.
Atunci, spune-mi, ce e?
Nu trebuia s-o las singură.
Nu, dar ai făcut-o, da?
- Nu te consuma atât! - De ce nu?
- Facem tot ce putem. - Nu.
N-am făcut tot ce puteam. Iar tu vrei acasă?
- Suntem obosiți… - Nu mai spune asta!
Poți să nu te mai învinovățești?
Știi că ești o bună polițistă. Facem ce putem, dar uneori nu ajunge.
Asta e situația.
- Ce vrei să faci? - Să o mai caut.
- Bine. - Da.
Dar luăm o pauză.
Iar apoi, putem continua s-o căutăm.
Da?
- Da. - E în regulă.
- Bună, Anton! - Bună!
Am vorbit cu cei care-l știau pe Ole din școala primară și…
Nu știu ce relevanță are, dar, cu mulți ani în urmă,
Ole a lucrat la fabrica de steatit din Handöl.
E închisă acum, dar e în zonă, așa că am trimis un elicopter.
Da, vom verifica. Mersi.
- Fabrica din Handöl e aproape? - Da.
Tatăl nostru ceresc…
Planul și înțelepciunea ta mă depășesc.
Călăuzește-mă!
Și pe Rebecka.
În numele Domnului Iisus, amin.
Am vorbit cu Dumnezeu.
Rebecka!
Stai!
Ajutor!
Rebecka!
Oprește-te!
Poliția 0-2, la două minute de Handöl.
Deasupra voastră.
Skoda lui Ole e aici.
Poliția 0-2 e la fața locului. Nu e nimeni în apropiere.
- Văd doar copaci. - Acolo!
Două persoane se îndreaptă spre est.
Hanna!
Las-o în pace!
Poliția! Dă-i drumul!
Las-o în pace!
E în ordine.
S-a terminat, Rebecka.
Da?
- Plecăm? - Da. Mulțumesc.
Ai vorbit cu Rebecka Nordhammar
înainte să fie dusă la spital.
Hanna!
A spus că nu…
Că nu știe unde era Ole când a fost ucis Johan, deci…
Criminaliștii vor sta în casa lor toată noaptea.
Vor găsi ceva.
Daniel!
Du-te acasă în seara asta și la noapte,
să-ți revii!
Mâine te prezinți în Östersund
la ora 14:00,
pentru a discuta incidentul.
Știu procedura.
Ai salvat viața unei femei, Daniel.
- Bună! - Bună!
- Bun-venit acasă! - Mulțumesc.
Alice doarme?
- Da. - Bine.
V-ați distrat?
Da, de minune.
- Tu te-ai distrat? - Da.
Adică…
De fapt, eu…
Nu m-am prea putut concentra, fiindcă…
- Mă tot suna mama. - De ce?
A sunat în legătură cu…
Se întreba unde sunt bluzele lui Alice.
Nu voia să mănânce și uitaseși o pălărie în mașină…
Putea să sune la mine.
- Pe mine mă sună. - Nu e vina mea.
Poți să-i spui asta.
- Ce să-i spun? - Că trebuia să sune la mine.
Eu răspundeam de ea.
Tu sau mama?
Haide, Ida!
De ce e o farfurie pe jos? Ai avut un câine aici?
Alice a fost cu mine sau cu bunica ei.
A fost bine.
- Și la serviciu? - Da. Ai zis să rezolv problema.
- Am rezolvat-o. - Devii exact ca tatăl tău.
- Ieși! - Nu-mi vorbi despre tata!
Pleacă de aici!
Bună! Carl.
Salut!
Sunt Anton.
Salut!
Salutare!
Voiam să-ți spun că…
Avem un suspect în cazul lui Johan.
Serios? Cine e?
Nu-ți pot spune acum.
E cumva…
Ei bine…
Mâine o să apară în ziare, o să vezi.
Înțeleg.
Dar ești amabil că m-ai sunat.
Da. Păi…
Cred că…
De fapt, m-am gândit…
la tine.
Și la mine. Și…
Noi doi…
suntem…
Scuze, nu mă pricep deloc la asta.
Dar nu mai sunt obstacole în ceea ce privește slujba mea și…
Ne putem vedea.
Dacă vrei.
Ți-e foame?
- Acum? - Da.
Tocmai găteam, așa că…
Când poți să ajungi?
În zece secunde.
Ce?
Sunt afară.
Ole era peste Rebecka și o sugruma.
M-am identificat…
Bună!
Ce cauți aici?
Trebuia să scriu raportul.
Dar tu?
Ei bine…
Îmi pare rău.
Daniel, îmi pare rău. Nu știu…
Trebuia să fi tras. Am greșit.
I se poate întâmpla oricui.
E în regulă.
- Regret. - Nu-i nimic.
Avem ceva tare de băut?
Pisco-ul lui Raffe.
Aduc pahare.
M-am certat cu Ida.
Vechea poveste…
Lipsesc prea mult.
Exagerez cu lucrul. Nu sunt alături de Alice.
Probabil că are dreptate.
A exagerat când a spus că semăn cu tata.
De ce?
Nu era un om bun.
Am încercat mereu să fiu opusul lui.
Și tot acolo am ajuns, la fel de absent ca el.
Nu înțeleg. E…
Peste câțiva ani, o să fii și tu aici și…
Dacă încep să semăn cu mama, trec direct la harachiri.
E cea mai…
egoistă femeie din lume.
Trebuie să stabilești niște limite.
Am dat-o în bară azi.
Cum poți fi un părinte bun? Nu înțeleg. E foarte greu.
Daniel.
Tu ești bun.
- Ar fi bine să pleci acasă. - Da.
- Dar ai băut. Cum o să… - Iau un taxi.
- O să-i luăm lui Raffe o altă sticlă. - Da.
- Pe mâine! - Da.
IARTĂ-MĂ! VORBIM MÂINE?
- ’Neața, Hanna! Sunt Grip. - Bună dimineața!
Criminaliștii n-au găsit nimic acasă la Ole Nordhammar.
Voiam doar să-ți spun.
Bine.
Ole era cu consiliul congregației în noaptea uciderii lui Johan.
Mai mulți martori au confirmat asta.
Deci nu e el autorul?
Nu.
Pa!
Pe curând!
Te sun diseară.
- …și o mașină furată azi-dimineață. - Bine.
- Vom fi ocupați și azi. Ai grijă! - Da.
- Bună! - Bună!
- Hanna! - Da.
Vreau să vorbim.
- Serios? - Bine.
Unde e pisco-ul?
Ce-i asta?
Cineva mi-a luat lucrurile.
- Tu ai fost? - Nu.
- Ești sigur? - Da. N-am fost eu.
- Putem să discutăm? - Da, sigur.
Știi mașina despre care am primit câteva ponturi?
- Da. - Duba închisă la culoare, de lângă pod.
- Din noaptea crimei. - Da.
Carl Willner are una.
Sunt multe închise la culoare în Åre.
Dar a lui are stopul stricat.
Bine.
În regulă.
O aducem s-o verificăm. Bravo!
De unde știi?
Am o relație personală cu el.
- O relație personală? - O relație sexuală.
- Ai sau ai avut?
Trebuia să vă fi spus…
L-am cunoscut în seara aia, la Bygget.
Înainte să-l identificăm pe Johan și…
Când mi-am dat seama cine e,
am anulat relația.
Dar acum, când aveam un suspect,
ne-am revăzut.
N-am discutat nimic despre anchetă.
Sper din tot sufletul.
E necesar să…
- Poate rămâne între noi? - Ai umblat cu un suspect.
Ce vrei să fac?
Viața mea personală a fost secretul meu.
Aș vrea să fiu văzut…
ca un bun coleg și prieten.
Dar nu e mereu așa,
mai ales la o secția de poliție,
când ești…
Când ești gay.
Prefă-te bolnav și du-te acasă! O să zic că am primit un pont anonim.
- Bine. - Da.
Puteai să spui. Am stat ca fraiera acolo.
Da, știu.
Îmi pare rău.
Hanna!
- Mulțumesc. - N-ai de ce.
- Am verificat mașina. - Da.
- De ce ați vrut să faceți asta? - Ai un stop defect.
Mă interogați?
Ce făceai când a murit Johan, după ce a plecat de la restaurant?
Am spus deja, lucram la bucătărie.
Un angajat spune că ai plecat devreme.
Da.
M-a durut capul. Mai pățesc asta.
Ce legătură are asta cu Johan?
Ești ultimul care l-a văzut în viață.
Mostrele arată că Johan a fost în duba ta.
Ai vreo explicație?
Ce mostre?
Faza e că…
Da, uneori conduc mașina.
E parcată în fața restaurantului. O folosim pentru livrări, dar…
Cine mai are acces la ea?
Personalul, desigur.
Deci crezi că…
La naiba! Trebuie să mă crezi când spun…
Nu i-am făcut nimic. Era prietenul meu cel mai bun.
- Te reținem. - Poftim?
- De ce? - Scrie-mi cine are acces la dubă!
Mulțumesc.
Bună!
CAMERA 1
Ce crezi?
Fie joacă un teatru perfect, fie e nevinovat.
Sunt așteptat în Östersund.
Bine.
Vin cât de repede pot.
Eu…
Trebuie să plec.
Da.
Alo!
În seara aceea, Jens Wernolf a luat duba lui Carl.
Stai, scuze!
- Ce ai spus? Unde ești? - La restaurantul lui Carl.
Îmi pare rău, știu…
Am sentimentul că nu e…
- Nu pot să cred că e implicat. - Mai spune o dată!
- Ce? - Primul lucru.
Da. Jens a luat duba lui Carl în noaptea crimei.
De unde știi?
Văd înregistrările camerelor.
La 18:43 se urcă în dubă.
Bine. O să trimitem pe cineva.
- Du-te acasă acum! - Da, sigur.
- Promit. Îmi pare rău. - Bună treabă, Anton!
Mulțumesc.
Pa!
Da.
Bine. Mulțumesc.
Jens Wernolf nu e la Linus.
E cu fosta soție și cu fiul lui.
Mergem?
- Da. - Da.
ȘI MIE ÎMI PARE RĂU. HAI SĂ VORBIM.
A fost Jiuce, cu „Psihoză”.
E cu noi Mario Johansson, solistul trupei.
Ai avut mare ghinion pe pârtie
în Åre acum o săptămână, nu?
Da. Mi-am pierdut echilibrul
evitând un alt schior și am căzut. Acum am șuruburi în genunchi.
Și fanii au fost dezamăgiți?
Da. Am fost nevoiți să anulăm concertul.
Dar sper să cântăm în Östersund curând,
să ne revanșăm.
- Bună! - Bună, Marion!
Jens e aici?
Da.
- Am vrea să vorbim cu el. - Despre ce?
Despre Johan.
Dar Jens nu are nicio legătură cu Johan, nu?
- E aici? - E sus, îl ajută pe Leo să facă bagajele.
Mergem la părinții mei.
Jens vine cu noi.
Bună!
- Bună! - Bună!
Trebuie să vii la secție.
- De ce? - Pentru niște întrebări.
Le puteți pune aici.
- La secție. - Întrebați-mă aici!
- Vino! - Ai dreptul să mă obligi…
- Obiecte ascuțit? - De ce aș…
Jens!
- Tată! - E în regulă.
- Vino! - De ce îl iau?
Să mergem!
- Dar nu a… - Leo, du-te sus!
- De ce îl luați pe tata? - Vorbim sus.
Întoarce-te!
Nu te mișca!
- Eu mai rămân un pic. - Bine.
- Trimit pe cineva după tine. - Te rog.
Vreau să văd ce fac.
- Să te urci în mașină! - Nu…
- Urcă-te! - Nu.
Așa.
Piciorul în față!
- Alo! - Bună!
Alibiul lui Marion… Jiuce nu a cântat în seara aia.
Ce-ai zis?
Nu s-a cântat în deschidere.
Concertul a început la 21:00.
De unde știi?
Am auzit la radio. Marion zicea de 19:00, dar n-a cântat nimeni în deschidere.
- Concertul a început la ora 21:00. - Te sun eu. Pa!
Încetează!
Nu mai suport!
Nu mă atinge!
Ești rea.
Ce faci?
Voiam să văd ce faceți.
Suntem bine.
Unde sunt perdelele?
La spălat.
Vreau să pleci.
Da…
O cunoști pe Rebecka Nordhammar?
- Nu. - Johan n-a menționat-o?
Nu.
Mai vorbea uneori despre colegi,
dar nu-i țin minte pe toți.
- O cunoștea bine. - Bine.
Nu știu cine e, îmi pare rău.
La concert ai văzut formația din deschidere?
- Da. - Cum se numea?
Jiuce.
- Care e problema? - N-au cântat.
Nu.
Nu, ai dreptate.
Uitasem.
- Aș vrea să pleci. - Unde sunt perdelele?
Ți-am spus că le-am aruncat. Poți pleca, te rog?
- Leo… - Nu mai suport.
Leo…
Nu mai rezist.
- Ce e? - Mamă!
- Leo… - Nu mai suport.
- Nu mai suport! - Scumpule! A fost vina mea.
A fost un accident.
Leo, te rog! Leo…
Stai!
Leo, nu pleca!
Leo, scumpule!
Leo!
Stai!
Nu mai pot să mint.
- Sunt un criminal, e numai vina mea! - Nu.
Scumpule…
Vino, dragule!
Vino aici!
Uită-te la mine!
E în ordine.
Totul e bine, scumpule.
Nu am vrut.
Știu.
Am încercat să sun.
E în regulă.
Nu e vina ta, scumpule.
A fost un accident.
N-a vrut s-o facă.
Și Leo? Ce se va întâmpla cu el?
O alegi pe Rebecka în locul meu și al lui Leo?
- De parcă n-am exista? - Nu-l implica pe Leo, da?
- L-ai trădat și pe el. - Du-te dracului!
Nu…
Johan?
Am plecat de acasă la ora șase.
Concertul începe la șapte, da?
Ultima oară ne-am văzut la micul-dejun.
Ai înțeles, Leo?
Hei!
Trebuie să facem asta, da?
N-a vrut s-o facă.
Așa.
O să fie bine.
Mamă!
Leo…
Leo!
Dragul meu!
Ia să te văd! Ești bine?
Să mă uit la tine!
Bună treabă!
ARTIZANAT DESCHIS
RESTAURANT BAR
E oribil.
Scumpule…
I-ai salvat viața.
Scuză-mă!
E de la muncă.
Bună, sunt Daniel. Nu pot răspunde acum.
Lasă un mesaj și te sun eu.
Se descurcă și fără mine.
Mă duc eu.
Vino încoace, scumpa mea!
Bună!
Subtitrarea: Gabi Nițu