Перепрошую.
Даруйте.
Вибачте!
Перепрошую.
-Стефан? -Так.
-Ти відповідальний? -Так.
-Що сталося? -Не знаю.
-Перепрошую… Куди… -Ось.
-Що сталося? -Схоже, хибна тривога.
Кажуть, це хибна тривога.
УБИВСТВА В ОРЕ
У ТІНІ ЧАСТИНА 2
Гаразд.
Добре. Дякую.
Хлопці.
Гірські рятувальники послали другий гелікоптер.
Естерсундська поліція встановила блокпости на E14 на з'їзді до Осарни.
Прикордонники в Стурліені знають.
-Я гляну камери на дорогах. -Добре.
Алайне, ходім.
Даніель Ліндскоґ, поліція Оре.
Ти куриш?
Є якісь новини?
Кілька спостережень і підказок.
Яких підказок?
Боюсь, нічого важливого.
Ну…
Тільки той клятий фургон зі зламаною фарою.
Знову пишуть.
Хочеш щось?
Щось поїсти?
Чи, може, чаю?
Ні, не хочу.
Дякую.
«Шкоду» Оле Нордгаммара 53 хвилини тому засікла камера
на E14 в Онні.
Норвезький кордон вона ще не перетнула.
Ганно.
Що?
Напевно, він з'їхав з E14 десь між Онном і норвезьким кордоном.
Це однаково, що шукати голку в сіні.
У них є нерухомість?
-Якась дача? -Такого я не бачив.
Перевір, чи є зв'язок з нерухомістю чи місцем.
Ти куди?
Я мушу знайти її.
Там можна тижнями шукати. Ти нічого не знайдеш.
Привіт. Ти мусиш посидіти з Аліс ще кілька годин.
Що таке?
Утомилася?
Так.
-Поїдемо назад у відділок? -Ні.
Добре, то в чому річ?
Я не мала лишати її саму.
Ні, але що ж. Нічого.
-Не картайся так. -А що мені робити?
-Ми робимо все можливе. -Ні.
Я роблю не все. А ти все робиш? Ти хочеш додому.
-Ми втомилися. Треба… -Не розказуй мені!
Припини нарешті звинувачувати себе!
Ти молодець, і ти це знаєш.
Ми робимо все, але іноді цього замало.
Буває.
-Що ти пропонуєш? -Шукати її далі.
-Добре. -Так.
Але зробімо паузу.
Потім можемо продовжити пошуки.
Гаразд?
-Так. -Добре.
-Алло, Антоне. -Привіт.
Ми розпитали всіх, хто знає Оле з початкової школи й…
Може, я копнув занадто глибоко, але багато років тому
Оле працював на тальковій фабриці в Ганделі.
Її закрили, але вона в цій місцевості, тому ми надіслали гелікоптер.
Так, ми перевіримо. Дякую.
-Гандельська талькова фабрика недалеко? -Так.
Отче наш небесний.
Твій задум і твоя мудрість вищі за мої.
Проведи мене.
Проведи Ребеку.
В ім'я Ісуса Христа.
Я шукав відповіді у Бога.
Ребеко!
Стій.
Допоможіть!
Ребеко!
Стій!
Поліція 0-2, дві хвилини від Ганделя.
Ми прямо над вами.
Тут припаркована «шкода» Олле.
Поліція 0-2, ми на місці. Людей поблизу немає.
-Я бачу лише ліс. -Он!
Двоє осіб досить швидко прямують на схід.
Ганно!
Пусти її!
Поліція! Пусти її!
Пусти її!
Усе буде добре.
Усе вже позаду, Ребеко.
Гаразд?
-Пора? -Так, дякую.
ПОЛІЦІЯ
Ти говорила з Ребекою Нордгаммар,
перш ніж її відвезли до лікарні.
Ганно?
Гм?
Вона сказала, що не…
що не знає, де був Оле того вечора, коли вбили Йогана…
Криміналісти будуть у них вдома цілу ніч.
Щось знайдуть.
Даніелю…
Іди додому, відпочинь вечір і ніч,
зберися з думками.
Завтра о другій дня ти маєш з'явитися в Естерсунді,
щоб обговорити цей інцидент.
Я знаю процедуру.
Ти врятував жінці життя.
-Привіт. -Привіт.
Ласкаво просимо.
Дякую.
Аліс спить?
-Угу. -Добре.
Гарно провели час?
Так, гарно.
-А ти гарно провела час? -Так.
Чи…
Ну, мені…
важко було зосередитися, бо…
-Мама раз по раз дзвонила. -Що хотіла?
Дзвонила мені…
Запитувала, де одяг Аліс…
Вона не хотіла їсти, ти забув у машині шапочку…
Чому не дзвонила мені?
-Бо вона дзвонить мені. -Це не моя вина.
Можеш їй сказати.
-Що сказати? -Що треба було дзвонити мені.
Я був відповідальний.
Ти чи мама?
Годі, Ідо.
Чому тарілка на підлозі? Тут був собака?
Аліс була або зі мною, або з бабусею.
З нею все було добре.
-І на роботі? -Так! Ти сказала мені розібратися?
-От я й розібрався! -Ти стаєш таким, як твій батько.
-Геть. -Тата мого не чіпай.
Забирайся звідси.
Алло, це Карл.
Привіт.
Це Антон.
Здоров.
Я хотів сказати тобі, що ми…
Ми знайшли підозрюваного у вбивстві Йогана.
Та невже? Хто?
Зараз я сказати не можу.
Це…
Ну…
Завтра в газетах напишуть. Прочитаєш.
Я зрозумів.
Але… Мені приємно, що ти подзвонив.
Так, ну…
Я гадаю…
Слухай… Я думав…
про тебе.
І про себе, і…
Про нас і…
Що…
Чорт, вибач, я…
я не вмію про таке говорити.
Але більше немає перешкод
через мою роботу, тож…
Ми можемо бачитися.
Якщо хочеш.
Хочеш їсти?
-Що, зараз? -Так.
Я саме готую, тож…
Коли можеш під'їхати?
За десять секунд.
Що?
Я вже біля тебе.
ОЛЕ НАКИНУВСЯ НА РЕБЕКУ Й ТРИМАВ ЇЇ ЗА ГОРЛО.
Я ВИГУКНУЛА…
Привіт.
Що ти тут робиш?
Треба було написати рапорт.
А ти чому тут?
Та…
Вибач.
Даніелю, вибач. Я не знаю, що…
Я мала стріляти. Я погано оцінила ситуацію.
Це може статися з будь-ким.
Усе добре.
-Вибач. -Усе добре.
У нас є міцний алкоголь?
Раффине піско.
Я принесу склянки.
Я посварився з Ідою.
Як завжди.
Я рідко буваю вдома.
Забагато працюю.
Не дбаю про Аліс.
І вона, мабуть, права.
Просто я вибухнув, бо вона сказала, що я такий, як мій тато.
Чому?
Бо мій тато був не супер.
Я все життя старався бути інакшим.
І ось я сиджу тут, не з сім'єю, як він.
Нічого не можу збагнути. Це…
Мине кілька років, і ти тут так сидітимеш…
Якщо я стану такою, як мама, краще зразу зробити харакірі.
Вона найбільш…
самозакохана людина у світі.
Мабуть, треба встановлювати межі.
Сьогодні я втнув дурницю.
Як взагалі бути хорошим батьком? Не розумію. Це так важко.
Даніелю.
Ти хороший.
-Може, краще їдь додому. -Так.
-Але ти пила. Як ти… -Візьму таксі.
-Треба буде купити Раффе нову пляшку. -Так.
-До завтра. -Так.
ВИБАЧ. ПОГОВОРИМО ЗАВТРА?
-Доброго ранку, Ганно. Це Ґріп. -Доброго.
У будинку Оле Нордгаммара криміналісти нічого не знайшли.
Я просто хотіла повідомити.
Гаразд.
Увесь вечір, коли вбили Йогана, Оле провів на зборах парафії.
Це підтвердили кілька незалежних свідків.
Отже, це не він?
Ні, не він.
Бувай.
-Побачимось. -Угу.
Я ввечері наберу.
-…і викрадення авто зранку. -Ясно.
І сьогодні є що робити.
-Давай. -Ага.
Привіт.
-Ганно? -Що?
Я маю з тобою поговорити.
-Серйозно? -Добре.
Де піско?
Що це таке?
Хтось ліз у мої речі.
-Це ти? -Ні.
-Точно? -Так, це не я.
-То ми можемо поговорити? -Так, звісно.
Пам'ятаєш, було кілька повідомлень про один автомобіль?
-Так. -Чорний фургон біля залізничного моста.
-Тієї ночі, коли вбили Йогана. -Так.
Це фургон Карла Вілльнера.
В Оре повно темних фургонів.
Але в нього не працює задня фара.
Гаразд.
Добре.
Додамо це до справи й перевіримо. Чудово.
А звідки ти це знаєш?
У мене з ним особисті стосунки.
-Особисті стосунки? -Так, статеві стосунки.
Статеві стосунки.
Зараз чи раніше?
Я давно мав розказати про це…
Того самого вечора я познайомився з ним у «Бюґґеті».
Це ще до того, як упізнали Йогана…
Коли я зрозумів, хто він,
я це припинив.
Але тепер, коли з'явився підозрюваний,
ми зустрілися знов.
І я з ним ні разу не говорив про розслідування.
Ну, я сподіваюся.
Обов'язково це…
-Це може лишитися між нами? -Ти спав з підозрюваним.
Що я маю для тебе зробити?
Моє…
Моє особисте життя завжди було лише моїм.
І я хотів би залишитися…
добрим другом і колегою.
Так буває не завжди,
коли працюєш у поліції.
Коли ти…
Коли ти гей.
Скажи, що захворів, і йди додому. Я скажу, що повідомили люди абощо.
-Добре. -Так.
Міг би щось сказати. Я сиділа там, як ідіотка.
Так, знаю.
Вибач.
Ганно…
-Дякую. -Та нема за що.
-Ми оглянули фургон. -Так…
-З чим це взагалі пов'язано? -Не працює задня фара.
Тому мене привели на допит?
Що ти робив у вечір смерті Йогана
після ресторану?
Я ж казав. Працював на кухні.
Один твій працівник каже, що ти пішов рано.
Так.
У мене розболілася голова. Зі мною таке буває.
До чого тут Йоган? Я не розумію.
Ти останній, хто бачив Йогана живим.
У твоєму фургоні знайшли його сліди.
Можеш це пояснити?
Які сліди?
Ну, як би це…
Так, іноді я ним їжджу.
Він стоїть під рестораном. Ми возимо ним продукти, але…
Хто ще ним користується?
Персонал, звісно.
ПОДЗВОНИ. БУДЬ ЛАСКА.
То ти гадаєш…
Чорт, та ну… Ти маєш вірити тому, що я кажу.
Нічого я Йогану не робив.
Він був моїм найкращим другом.
-Ти залишишся тут. -Що?
-Чому? -Напиши всіх, хто має доступ до фургона.
Дякую.
Привіт.
КІМНАТА: 1
Що думаєш?
Він або збіса добрий актор,
або невинний.
Я їду в Естерсунд на ту зустріч.
Добре.
-Повернусь якнайшвидше. -Угу.
Я…
Так, я вже маю йти.
Так.
Алло?
Увечері, коли вбили Йогана, Єнс Вернольф брав Карлів фургон.
Чекай, вибач.
-Що ти сказав? Де ти? -У Карловому ресторані.
Вибач, я зна…
У мене просто таке відчуття, що він не…
-Я повірити не можу, що він причетний. -Скажи ще раз.
-Що? -Перше.
А…
Єнс брав фургон Карла у вечір убивства.
Звідки ти це знаєш?
Я саме дивлюся записи з камер.
О 18:43 він сів за кермо.
Добре. Ми когось направимо. Так.
-Але негайно їдь додому. -Так, звісно.
-Обіцяю. Вибач. -Але ти молодець, Антоне.
Дякую.
Бувай.
Так.
Добре. Дякую.
Єнс Вернольф не в Лінуса.
Він з колишньою дружиною й сином.
Їдемо?
-Так. -Добре.
СУНДСВАЛЛЬ 246 ЕСТЕРСУНД 61
І ТИ ВИБАЧ. ЗВІСНО, НАМ ТРЕБА ПОГОВОРИТИ.
Це була Psychosis гурту Jiuce.
З нами в студії Маріо Йоганссон, їхній вокаліст.
Тобі максимально не пощастило
на схилах Оре того тижня, так?
Так, це точно. Я втратив рівновагу,
об'їжджаючи іншого лижника, і впав.
Тепер у коліні купа цвяхів.
Фанати дуже засмутилися?
Так, довелося скасувати виступи.
Але я надіюся, що скоро ми зіграємо в Естерсунді
і реабілітуємося за скасований концерт.
-Вітаю. -Привіт, Маріон.
А Єнс тут?
Так.
-Ми хочемо поговорити з ним. -Ясно. Про що?
Про Йогана.
А хіба Єнс має якесь відношення до Йогана?
Він тут?
Він нагорі, допомагає Лео збиратися.
Ми їдемо до моїх батьків.
Єнс їде з нами.
О, привіт.
-Привіт. -Привіт.
-Ти маєш поїхати з нами у відділок.
Чому це?
У нас є запитання.
Можете питати зараз.
-Їдьмо у відділок. -Питайте зараз.
-Ходімо. -Ви взагалі маєте право змушувати…
-Гострі предмети є? -Що ти собі думаєш?
Єнсе!
-Тату? -Усе добре.
-Лео, ходім. -Чому тата забирають?
Ходімо.
-Це ж не він… -Лео, йди нагору.
-Чому ви забираєте тата? -Поговоримо нагорі.
Добре, повернись.
Не рухайся.
Добре, я ненадовго залишусь.
-Гаразд. -Ага.
-Я відправлю когось по тебе. -Добре.
Я переконаюся, що все добре.
-Тепер ти маєш сісти в машину. -Ні…
-Сідай у машину. -Ні.
Так.
Спершу нога.
-Алло? -Привіт.
Стосовно алібі Маріон. Jiuce того вечора не грали.
Що ти сказав?
Розігріву не було.
Концерт почався аж о дев'ятій.
Звідки ти знаєш?
Почув по радіо.
Маріон казала про розігрів о сьомій, але його не було.
-Концерт почався о дев'ятій. -Я передзвоню.
Бувай.
Припини!
Я більше так не можу!
Не чіпай мене!
Ти зла!
Що ти тут робиш?
Дивлюся, чи все добре.
Так, у нас усе добре.
А де штори?
Перуться.
Я хочу, щоб ти пішла.
Так…
Ти знаєш Ребеку Нордгаммар?
-Ні. -Йоган про неї не згадував?
Ні.
Іноді він розповідав про своїх колег,
але я нікого не пам'ятаю.
-Йоган добре її знав. -Окей.
Я не знаю, хто це. Вибач.
Ви ходили на концерт. Бачили гурт на розігріві?
-Так. -Як він називався?
Jiuce.
-До чого це все? -Вони не грали.
Ні.
Ні, не грали.
Я забула.
-Я хочу, щоб ти пішла. -Де штори?
Я ж сказала, що зняла. Можеш піти, будь ласка?
-Лео… -Я більше не можу.
Лео…
Я більше так не можу.
-Що таке, Лео? -Мамо…
-Лео… -Я більше так не можу.
-Сонечко.
Це я винна.
Це був нещасний випадок…
Лео, будь…
Лео…
Стій!
Лео, не тікай!
Лео, любий…
Лео!
Стій!
Я не можу більше брехати.
-Це я вбивця, це я винен. -Ні.
Сонечко…
Ну ж…
Любий, іди сюди.
Іди до мене.
Подивись на мене.
Усе добре.
Усе добре, любий.
Я не хотів.
Я знаю.
Я намагався додзвонитися.
Усе добре
Любий, ти не винен.
Це був нещасний випадок.
Він не хотів.
А як же Лео?
Про нього ти подумав?
Ребека тобі важливіша за мене й Лео!
-Наче ми для тебе ніхто. -Не вплутуй сюди Лео. Зрозуміла?
-Ти зрадив не лише мене, а й його! -Пішла ти!
Ні…
Йогане?
Ми виїхали з дому о шостій.
Концерт починається о сьомій, так?
Востаннє ми бачилися, коли снідали.
Лео, ти зрозумів?
Слухай…
Ми мусимо зараз це зробити.
Він не хотів.
Синку.
Усе буде добре, любий.
Мамо!
Лео…
Лео!
Сонечко.
Поглянь на мене. Все добре?
Поглянь на мене.
Молодець.
РУЧНІ ВИРОБИ ВІДЧИНЕНО
РЕСТОРАН ПАБ
Жахливе відчуття.
Любий…
Ти…
Врятував їй життя.
Вибач.
Чорт, це з роботи.
Привіт, це Даніель. Зараз я не можу відповісти.
Залиш повідомлення, я передзвоню.
Сьогодні розберуться самі.
Я візьму.
Іди сюди, люба. Іди до мене.
Привіт.
Переклад субтитрів: В'ячеслав Кашук