CONSELL EUROPEU PER A LA RECERCA NUCLEAR (CERN)
SUÏSSA
És un mes difícil per al CERN. Mitja dotzena de projectes suspesos.
El Dr. Schmidt no s'ho ha pres gaire bé.
En els últims dos mesos han mort uns 30 científics.
De fet, 32.
No hi ha signes de lluita ni han forçat l'entrada,
però és un suïcidi estrany, oi?
La dona d'Oppenheimer va morir igual.
De genolls, cap dins la banyera.
Diuen que la van matar.
Potser coneixia la misèria a la que s'enfrontaria el món.
Mira què guardava.
Hola, preciositat.
He sentit parlar molt de tu.
De genolls amb el cap a la banyera?
M'ho ha dit un del CERN.
Com es fa això?
Prenent moltes pastilles abans.
No és bon moment per ser físic teòric.
O físic aplicat.
Ni cosmòleg, oi?
- Un era cosmòleg, oi? - Un què?
Dels científics que s'han suïcidat.
Espero que no es contagiï.
Has tornat a veure aquells números?
No, s'han esfumat.
Com la meva carrera.
Vodka amb nabiu, en vaig vendre mig milió el trimestre passat.
Hi ha lavabo?
Pots triar, però n'hi ha un amb vàter japonès a dalt.
- Sense contacte. - Gràcies.
Bé, us puc oferir res més?
Tens més remolins de cheddar?
Espirals.
Espirals de cheddar.
Us ensenyo tot l'assortiment? És al garatge.
Guai.
Què diuen?
Probablement res.
Segur que diuen alguna cosa.
Vas fer Comportament Animal amb en Rick Boyum?
Au, va. Era una esnob de la ciència pura.
- Encara ho soc. - Llàstima.
En Boyum era el millor profe que he tingut.
Perdona, Vera.
Deia que el cant d'un ocell podia voler dir dues coses:
o "jo, jo, jo" o "aparellament".
O potser era "meu, meu, meu" o "aparellament".
No ho recordo, però l'aparellament sortia segur.
Segurament ets el Rick Boyum d'algun nen.
Però amb física, que, sincerament, és millor.
De fet, deixo les classes.
Què?
Per què?
Hi ha coses més importants que saber-ho tot.
És poc probable.
Com mirar aquests petitons, no?
Gaudeixo mirant-los.
Cal saber què fan per gaudir mentre els mires?
Per a mi, sí.
Anem a observar ocells.
Podem anar tots a la Patagònia.
A algun lloc increïble.
El Jack ho pot pagar tot.
Què me'n dius? I fotem el camp d'Anglaterra.
Marxem a explorar ocells.
Algun dia.
Encara tinc coses a fer aquí.
Mare meva.
Oh, Jack.
Què és això?
No estàs convidada.
- Jack. - Uns sabors...
Què cony és això?
L'estàs omplint de ditades.
M'han intentat decapitar.
Hi has jugat?
Era la puta edat mitjana.
L'Anglaterra dels Tudor.
Tots els meus sentits eren allà.
He vist un castell i sentit el vent...
I pots olorar la gent.
No oloris Enric VIII.
Res com la gent rehidratada.
Creia que la nuesa no m'avorriria.
Jugues a això?
La Dra. Ye em va donar el de la Vera.
La Vera hi jugava abans de suïcidar-se?
I ara hi jugueu vosaltres?
L'únic que et fa venir ganes de morir
és aquella pesada que sempre crida: "Salva'm, salva'm!"
- Perquè l'has de salvar. - Has d'esbrinar com es mou el sol.
- És allà a cada partida. - Què cony us passa?
Aquesta tecnologia no és nostra.
D'on ha sortit això?
Ei, vigila.
Això et pirateja el cervell.
No vols l'Alexa a casa i jugues amb això?
No te'l posis.
No me'l posaré.
La dona et tallarà el cap.
No es juga sense invitació.
Qui t'ha convidat?
No ho sé.
Vaig tornar a casa un dia i això era aquí.
Algú entra, ho deixa aquí i tu vas i t'ho poses al cap?
Tinc seguretat avançada a casa.
He revisat les imatges i ningú no hi entra ni en surt.
No et sembla alarmant?
Les va esborrar,
com qui em va dir que l'univers em picaria l'ullet.
És diferent, no es pot comparar amb un fenomen còsmic inexplicable.
De fet, és el mateix.
Els estels, el compte enrere de l'Auggie, el videojoc...
Són realitats virtuals indistingibles de la realitat.
Bé, doncs, nen prodigi, qui hi ha al darrere?
- No és el meu camp. - Saul.
Pensa-hi una mica més de deu segons.
Si és una interfície neural directa,
controla les entrades i sortides sensorials.
Tot el que entra i surt del cervell.
Si pot exercir control a aquest nivell,
la Vera no era ella.
No era qui jo coneixia.
¿És possible
que això la manipulés d'alguna manera?
Jo no ho tocaria.
Aviam, jo no em mataré.
Jo segur que no. La meva vida és increïble.
Jureu que no hi jugareu més.
Sisplau.
Molt bé, entesos.
Pararem.
La de l'espasa diu que usem la ciència per salvar la civilització.
Hem de trobar com predir la propera era estable i quant durarà.
Collons! Quants cops hi has jugat?
Quina clavacolzes. De debò tens pissarra a casa?
Sí, és la meva feina. Tu tens snacks a casa, no?
No et pots menjar una pissarra si vas col·locat.
Rooney, centra't.
Això són les partides que he fet
i com he perdut cada vegada.
Congelada, congelada, cremada, asfixiada...
- Ja. - ...congelada, etc.
Et diria que ho fas com el cul, però jo no seria millor.
Els superíndexs corresponen al moviment del sol a la taula.
No hi veig cap patró.
Potser és això. I si no hi ha patró?
Proposaré una idea radical.
Però potser necessito ajuda de...
Francis Bacon.
Segueix el teu instint, com a la uni.
D'acord.
Nivell dos.
Mola. Francis Bacon.
Sí, mode de dos jugadors.
Torna a ser Anglaterra. Ets al meu joc?
Col·lega, fa 12 anys que hi visc.
Potser el joc ha trobat una cosa que compartim.
No em mola com ho ha sabut.
Espero que no hagi vist el meu historial.
Si veiem una tia petant-se sobre un pastís, ho sabrem.
Copèrnic!
Sir Francis.
Tornes a salvar el món?
Això espero.
Millor que us afanyeu.
El papa està a punt de triar.
- El papa? - Merci. Au, pirem.
Perdona per l'últim cop.
I per l'anterior. Bé, per totes les vegades.
Les recordo totes.
Totes?
Cada vegada que he mort.
Afanyeu-vos.
Sí, vinga.
- Gràcies. - Aquest cop em salvaràs, oi?
Com guanyarem?
M'expliques aquesta idea radical?
Quina gràcia tindria?
Arribeu tard.
Estava a punt de decidir.
Em sap greu, vostra...
Vostra què?
Santedat, el papa Gregori.
Déu meu... D'acord.
Em sap greu. Soc Francis Bacon.
I jo, Copèrnic.
Si teniu una proposta que expliqui el comportament del sol,
la consideraré ara.
Us he d'advertir, però,
que la proposta d'Aristòtil i Galileu és molt bona.
Vostra santedat,
he fet desenes de mesuraments de la mida i la lluminositat aparents del sol
i no tenen relació.
Segon, la posició del sol és relativa a aquest planeta
i retrocedeix en poc temps.
Tercer, he observat més d'un cos celeste,
massa lluent per ser un planeta, movent-se relatiu al fons fix dels estels.
L'única explicació per a aquestes observacions
és que aquest planeta forma part d'un sistema estel·lar de tres cossos.
Hòstia puta, aquesta és la resposta.
Si el planeta gira al voltant d'un dels sols en una òrbita estable,
és una era estable.
Però si un dels altres sols atrau el planeta,
vaguem pels camps gravitatoris dels tres sols.
I tenim una era caòtica.
Collonades.
Vostra santedat, anàveu a triar la nostra proposta.
Silenci!
Ja n'he tingut prou.
Cremeu-la.
No, escolteu, no.
- Què? - Té raó, ho pot provar.
Espereu, és la resposta correcta.
Heretge, et sentencio a mort.
- Té raó! - Accepta la derrota.
És l'única teoria que té sentit.
- Que et bombin, Copèrnic. - Sabeu que té raó.
Deixeu-la anar!
No!
Copèrnic!
Hi ha tres sols al cel.
El món s'acaba.
Copèrnic!
Salva'm!
Copèrnic, sisplau!
Au, Jin, vinga!
Espera.
Per què no estem morts?
Perquè teníem raó.
La civilització 152 ha estat destruïda per un dia trisolar.
Però heu revelat correctament
l'estructura bàsica del sistema estel·lar.
El joc ha entrat al nivell tres.
T'agraden els videojocs, Clarence?
Hi jugava de petit.
Romance of the Three Kingdoms, Jet Set Willy a ZX Spectrum,
Strip Poker a Commodore...
De què va aquest joc?
Pel que diuen la Cheng i el Rooney,
sembla una feinada de collons.
Mesuraments, equacions, gràfics, observacions,
el moviment dels sols al voltant d'un planeta fictici...
Sols? En plural?
Sí.
I també hi ha una nena que han d'intentar salvar.
Bé, la Cheng ho intenta, però no ho aconsegueix mai.
És l'única part que sona a joc de veritat.
Què hi diu Enginyeria a això?
No l'han pogut fer funcionar, però n'han identificat components.
Té un escàner de retina,
un sensor d'ones cerebrals i mesura l'oxigen
per recollir un munt de dades biomètriques.
O sigui, mentre jugues, algú juga amb tu.
Una eina de contractació.
Busquen el millor dels millors.
Ja, però contractació per a què?
Hòstia.
Hola.
Ei.
Pensava que havies sortit amb amics.
Són les 3:00 h.
Em sap greu, amor,
jugava amb en Jack.
Ja, s'ha desconnectat.
Està tot desendreçat.
Volia posar-m'hi abans que vinguessis.
Perds el nord quan no treballes.
No hi ha res a fer a la feina, així que estic de vacances.
Això no són vacances.
Posposo el sopar?
I ara, no.
Per què?
Fa molt que posposes conèixer els meus pares.
No ho he posposat.
En tinc moltes ganes.
- Segur? - Sí.
Els encantaràs.
Sigues tu mateixa i prou.
Però no cal que parlis massa de ciència.
Hi ha una dimensió que no percebem perquè som tridimensionals.
Per exemple, de lluny, aquest pa és un cercle pla.
Però si el mires de prop, veus que té gruix i una altra dimensió.
És increïble, oi?
I què s'amaga dins la dimensió extra?
Més cercles plans
i moltes més capes dins de capes dins de capes,
un univers a cada mos.
Però tot això és teorètic.
Teòricament, m'he cruspit un univers sencer.
I és deliciós, Sra. Varma.
Ets una gran física.
Els pares deuen estar orgullosos.
Trobo fascinant tota aquesta idea.
- Continua, sisplau. - No cal que la forcem.
- Tu no vols parlar sempre de la tenda. - Puc parlar de la guerra de Kargil.
- Som-hi. - Endavant.
No hi ha sopar sense guerra de Kargil.
Quan eres un bebè, jo era a l'exèrcit indi.
Vaig ser capità d'un escamot a l'Himàlaia.
Allà, l'aire és molt poc dens
i els meus soldats estaven a punt de morir per hipòxia.
Hi havia un camp enemic a 100 metres,
però era gairebé al cim d'un penya-segat.
No tenia altra opció, havia d'escalar pel gel.
I quan vaig arribar al cim, em vaig fer el mort.
No ho fingia.
Gairebé ho estava.
Però m'hi vaig quedar fins que van sortir els soldats pakistanesos.
I llavors vaig llençar la granada.
Van morir tots.
Vaig portar l'oxigen i les provisions del camp als meus homes.
I vam sobreviure.
Ostres.
Sí, aquest fet va alterar tot el conflicte
i el pare va rebre la Param Vir Chakra,
la condecoració més important de l'Índia.
Bé...
Les medalles no es mengen, però, oi?
A la gent d'aquí tant li fa el que has fet a l'Índia.
A la Jin donaran la medalla al mèrit civil.
Sobreviure a un sopar amb els Varmas.
A la salut de la Jin.
Per la Jin.
- Per la Jin. - Per la Jin.
Mi-te'l, és aquí.
El nostre home.
Com ha anat? T'ho han tret tot, oi?
Em donen l'alta demà, quan es passi l'efecte de l'api.
L'opi?
Api.
Deixa-ho...
Ha anat bé, però, oi?
De conya.
Hem xerrat i la mar de bé, tu.
"Hem"?
Sí, el càncer i jo.
És clar, és una metàfora?
No, hem parlat de debò.
Resulta que el càncer no és dolent per naturalesa.
De fet, només busca un lloc per viure,
com tots, suposo, amb els seus fillets.
I és comprensible, però li he dit: "No m'està bé,
estic fent servir el meu cos, no t'hi pots mudar així com així."
Total, que hem fet un pacte.
Ell es queda en un raconet del pàncrees
i jo em quedo amb la resta.
L'hi hauries de dir a la Jin.
Ho sap.
D'alguna manera, ho sap.
I per això l'heu de salvar d'ell.
De qui? En Raj?
Sempre somriu, oi?
Sempre tan amable.
És la mort.
És el caos.
Dus un barret estrany.
Sí, oi? Pensava que no t'adonaries.
On és el teu?
Soc un home instintiu
i no m'ha anat mai malament,
excepte al matrimoni.
Té reputació de ser rigorosa
i crec que la ciència és sòlida.
Ho és.
Les aplicacions de les nanofibres:
filtració d'aigua, enginyeria tissular, captura de carboni...
I encara hi crec.
Llavors, entén que em desconcerti
que hagi tancat la paradeta.
És temporal, he de tornar a revisar l'enginyeria.
De debò, Dra. Salazar, què m'estic perdent?
Estem a punt de ser pioners al mercat
amb una tecnologia de nanofibres única
i vostè posa el fre.
Per què?
Tenim científics prominents fent la millor feina del sector.
Menys la directora científica,
que sembla tenir una crisi mental.
Per sort, com que ens ha guiat al precipici,
podem reprendre fàcilment el projecte
si s'hi continua oposant.
Res no funciona sense mi.
Doncs per Déu, faci de directora científica.
Pensi en els treballadors
i en la gent que es beneficiaria de les nanofibres.
No vull ser dur,
però recordi que hem patrocinat el seu permís de residència.
No es pot quedar al país amb un visat de feina si no treballa.
Això no funciona així.
Para.
Agafa el telèfon, hòstia.
- Ei. - Hola, el compte enrere ha tornat.
Què?
He activat la cambra de reacció,
he tornat a veure els números i no sé per què.
Per què? Si la vas aturar.
És clar que ho vaig fer.
I per què l'has reactivat?
Perquè havia de saber si era real.
És real, tots dos ho vam veure.
Ho resoldrem.
Crec que...
sé per què els científics se suïciden. Ho entenc.
No parlis així.
No faré res, és que...
Pots venir, sisplau?
Sí, és clar.
Ets al laboratori?
On ets?
A casa... Soc a casa.
On vas?
Estàs amb algú?
Estic de camí, arribo de seguida.
Estàs amb algú.
Auggie, vinc de seguida, vindré tan de pressa com pugui...
Tens plans? Cancel·la'ls.
No eres amb en Raj?
Li he dit que t'havia deixat la nòvia.
- Si no en tinc. - No fotis?
On tens el casc?
Nivell tres.
On se suposa que som?
Crec que som a Shangdu.
També coneguda...
Com Xanadu, on Khublai Kan va decretar la seva cúpula senyorial.
Sabem que som en un sistema triestel·lar
i que no podem predir el moviment de tres cossos a l'espai.
El problema dels tres cossos.
I no hi ha cap solució coneguda.
Llevat que se t'acudeixi alguna cosa.
Mira,
és allà.
Ei.
No podem parlar amb ningú.
Oh, vaja.
Ets a l'exèrcit.
Aquesta vegada et salvarem.
Com les altres vegades?
Som-hi.
- El joc és per aquí. - Espera.
T'estàs quedant sense oportunitats.
Aviat el món acabarà per sempre.
Gran Kan, us presento Copèrnic i Sir Francis Bacon.
Au, vinga.
Estàvem a punt de demostrar la nostra solució.
Sí, tot està preparat.
Els nouvinguts tenen una altra proposta?
La tenim?
Bé, Gran Kan, considerem que el problema és impossible.
Tant se val, doncs.
Observeu Sir Isaac Newton i el professor Turing.
Potser apreneu alguna cosa per a la propera.
He desenvolupat una ciència que es diu "càlcul"
per predir el moviment dels sols.
I aquests càlculs, els realitza el meu gran àbac humà.
Quants soldats hi ha?
Trenta milions.
No són matemàtics, és clar,
però tots saben apuntar una bandera en diferents direccions.
Uns i zeros.
És un ordinador humà.
Endavant amb els càlculs.
Quan és la propera era caòtica?
De seguida, Gran Kan.
Executa el programari de càlcul d'òrbita solar.
Tres cossos 1.0.
Mare meva.
Sembla que ja tenen guanyador.
Espera.
Al palau!
Què diu el teu àbac humà?
D'aquí tres dies, comença una era caòtica
que durarà vuit mesos,
seguida d'una era estable de deu mil anys.
Soldats, deshidrateu-vos!
Vuit mesos i tres dies!
Entesos, vuit mesos i tres dies.
Una altra era estable.
Quant ha passat?
Exactament vuit mesos i tres dies.
Gran Kan, el nostre ordinador ha demostrat el seu valor.
Hem guanyat.
No pot ser.
- Ho han resolt? - No segons la física moderna.
Calen paràmetres d'inici dels tres cossos.
Calla, inepta!
L'ordinador funciona.
- Els càlculs no s'aguantaran. - Silenci. Guàrdies.
Escaldeu-los.
No, espereu.
- Espereu. - Un moment.
- Deixa'm anar! - És un error.
No heu deixat que m'expliqui.
- No funciona. - Deixa'm!
- El càlcul no funciona. - Hòstia.
Collons!
Ens volen matar.
A la merda el puto joc!
Centra't!
És tot mental, estàs bé!
Gran Kan, atureu-la.
Ho fa ella, però és la nostra partida.
Mireu, Gran Kan.
Tots alineats.
És una sizígia.
I què? S'eclipsen l'un a l'altre.
El planeta no s'ha escalfat.
Què li passa al meu exèrcit?
El planeta està sota la força gravitatòria dels tres sols.
No!
Sou uns xarlatans.
Ajuda'm, Copèrnic!
- No! - Salva'm!
Et tinc!
No!
No hem de resoldre el problema dels tres cossos,
sinó salvar la gent.
El comte diu que sobreviure ho és tot.
És l'objectiu del joc:
que sobrevisquin.
Com cony ho farem? Aquí no pot sobreviure res.
La civilització 184 ha estat destruïda
per les atraccions gravitacionals d'una sizígia trisolar.
Però en aquesta civilització,
heu determinat correctament l'objectiu del joc.
Heu entrat al nivell quatre.
Endavant.
Sr. Evans.
Felix.
Tenim dos candidats més per a la Regió sis.
La dona, Copèrnic, està força connectada a la jove Deixeble.
No em sorprèn.
Que els examinin per a la cimera de Londres.
Senyor.
Dispensi, Senyor.
Bé.
CONTES POPULARS
Per on anava?
Ah, sí.
El conte d'Hansel i Gretel.
Has dit que el nen, Hansel, tenia por, però que la nena, no.
Ara no.
Però per què un té por i l'altra, no?
Els individus experimenten por individualment?
És una emoció individual, sí.
Nosaltres experimentem la por conjuntament.
Els nostres avantpassats, també.
Mamífers petits que sobrevivien amagant-se.
Però sembla que ja no teniu por.
Per què ho diu?
Vau contactar amb un altre planeta.
És l'acte d'una espècie tímida?
No el d'una espècie, Senyor.
El d'una dona.
Una dona única i valenta.
Hi ha més humans valents?
Sí, surten de tant en tant.
I la resta sovint els veiem com una inspiració a seguir.
La manca de por condueix a l'extinció.
Si els ancestres haguessin seguit els valents,
no existiríeu.
La humanitat ha de tornar a tenir por.
Doncs els hi ensenyarem.
COPÈRNIC, ET CONVIDEM AL NIVELL QUATRE
AVUI A LES 22 H A SHOREDITCH
A veure la invitació.
Dra. Cheng, és el Sr. Rooney.
Enhorabona.
Són els únics del Regne Unit que han arribat aquí.
Ens ha impressionat molt la seva feina.
Sr. Rooney, la seva ajuda identificant els paràmetres del joc va ser essencial.
- També el suport a la Dra. Cheng. - Gràcies.
I vostè, Dra. Cheng,
va descobrir que el món era part d'un sistema de tres cossos.
D'altres també ho van aconseguir, però vostè va entendre el més important.
No el planeta,
sinó la gent.
Sentia el seu patiment.
La seva circumvolució cingular és la més activa registrada.
Escolti, sobre això...
Aquesta interfície...
No hi ha res igual enlloc.
No és d'última generació, sinó de cinc generacions futures.
Qui són vostès?
Totes les respostes els esperen al nivell quatre.
Quan estiguin preparats.
Nivell quatre.
És un desert.
Dra. Cheng,
Sr. Rooney,
ho heu aconseguit.
Teníeu raó.
No hi ha solució per al problema dels tres cossos.
Cap ordinador pot predir-ne el comportament indefinidament.
Quan hi ha tres sols al cel, la civilització acaba en caos.
Finalment hi haurà un cataclisme del que no ens recuperarem.
El planeta es partirà en dos,
o bé un dels sols l'atraurà
o l'expulsarà a l'espai per sempre.
Quan el vostre planeta està condemnat,
quina és la solució?
Fugir.
Buscar una llar nova.
Correcte.
L'esperança de sobreviure és en un altre lloc.
Quan vam rebre la invitació al vostre món,
vam conèixer el nostre destí.
Vam crear una flota interestel·lar de mil naus.
Són l'última esperança de la civilització 9.478.
I estan de camí.
Molts ens hem de quedar enrere.
Però no passa res.
"Si un de nosaltres sobreviu, sobrevivim tots."
Ens acollireu, oi?
Necessitem la vostra ajuda.
Tenim ganes de coneixe-us.
No ho entenc. Ens està intentant dir que són reals?
Els anomenem els San-Ti.
La primera persona a contactar-hi era de la Xina
i san ti ren vol dir 'poble dels tres cossos' en xinès.
Els San-Ti ren...
Venen cap aquí?
Venen d'un sistema estel·lar inestable de tres cossos.
Estan a quatre anys llum i s'apropen per moments.
Han creat aquesta tecnologia per difondre la seva història.
I són així? Com nosaltres?
Ens hem pres alguna llibertat.
Pel vostre bé.
Ens està dient que el joc està dissenyat per àliens?
Tu mateix vas dir que era una tecnologia molt avançada.
És clar, vull dir, una IA increïble.
La dona de l'espasa, la nena i tot això.
Però vinga...
Els acceleradors i els estels parpellejants?
Jin, això és un frau.
Podria ser l'única explicació per a tot.
La millor explicació és la més simple. Navalla d'Occam.
Navalla d'Occam? Oh, i tant.
Aquesta llunàtica vol els calés d'un ric apassionat dels videojocs.
No necessitem diners.
En tenim.
Si no vol ser aquí, se'n pot anar.
Molt amable. Som-hi, Jin.
Espera, Rooney, no en vols saber més?
Au, vinga, no té cap sentit. Està parlant d'àliens.
Ens hauríem de quedar.
Entesos, molt bé. Fem una cosa.
T'espero al pub fins que entris en raó.
No, Rooney.
Jack.
Organitzarem una cimera
per donar als guanyadors de tot el món
la benvinguda a l'organització.
8 DE NOVEMBRE, 19:00 H
Espero que vingui.
Deu entendre com se senten els San-Ti.
A vostè també la van arrencar de casa seva, oi?
La inundació a Hubei.
Abans de mudar-se a Nova Zelanda.
Com ho sap?
Se'n recorda bé?
No gaire, era petita.
Recordo que una nit la nostra casa es va destruir.
Els meus pares em van agafar i em van posar en un tros de fusta.
A ells els va arrossegar el corrent.
Va ser l'últim cop que els vaig veure.
Han viscut dins seu.
Si vostè sobreviu,
ells sobreviuen.
Tots ens hem perdut.
Benvinguda.
Siguem camarades.
WADE: LA CHENG ÉS A CASA. I EL ROONEY?
ACABA D'ARRIBAR A CASA.
ESTIC ESPERANT QUE S'ADORMI.
NO HI HA CONNEXIÓ
Mecàgon l'ou.
Coi de Vodafone.
Amb qui vols contactar?
Vagi amb compte.
Hi ha càmeres a tot arreu.
És cert.
Ha dit que podia marxar.
Podies.
Ja n'hi ha prou. Fora de...
Deixi'm anar.
Només havies de seguir jugant.
LLIBRES DE CIXIN LIU
Subtítols: Anna Huguet Blasco