DEN EUROPEISKE ORGANISASJON FOR KJERNEFYSISK FORSKNING (CERN)
SVEITS
CERN har hatt en tøff måned. Et halvt dusin prosjekter suspendert.
Dr. Schmidt tok det visst ganske hardt.
Tretti forskere må ha dødd de siste månedene.
Trettito.
Ingen tegn til kamp eller innbrudd, men et litt merkelig selvmord, hva?
Oppenheimers elskerinne døde på samme vis. På kne med hodet i et badekar.
Noen tror hun ble drept.
Kanskje hun bare visste hvor fæl verden ville bli.
Ta en titt på det han har låst inne.
Hei, snuppa. Jeg har hørt mye om deg.
- På kne med hodet i badekaret? - Ifølge kompisen min på CERN.
- Hvordan skjer det? - Man tar mange piller først.
En fæl tid for teoretiske fysikere.
Og anvendte fysikere.
Og kosmologer, hva?
- Var ikke en av dem det? - En av hvem?
- Forskerne som har begått selvmord. - Håper ikke det er smittsomt.
Har tallene du så, kommet tilbake?
Nei, nedtellingen er over. Akkurat som karrieren min.
Vodka cran. Solgte en halv million av dem forrige kvartal.
- Er det et toalett her? - Velg selv, men det er et japansk oppe.
Berøringsfritt.
Takk.
Hva mer ønsker dere?
Har du flere Cheddar Twirlies?
Swirlies.
Cheddar Swirlies. Jeg kan vise dere hele utvalget i garasjen.
Kom.
Hva sier de?
Trolig ingenting.
Definitivt ikke ingenting. Tok du ikke Rick Boyums dyreatferdskurs?
Skjerp deg. Jeg var en hard vitenskap-snobb.
- Det er jeg ennå. - Synd for deg.
Boyum er den beste foreleseren jeg har hatt. Beklager, Vera.
Han pleide å si at all fuglesang betød én av to ting.
Enten "meg, meg" eller "pare, pare".
Eller så var det "min, min" eller "pare, pare".
Jeg husker ikke, men paring er definitivt en av dem.
Tenk at du er Rick Boyum for et barn.
Men med fysikk, som jo er mye bedre.
Jeg skal slutte å forelese.
Hva? Hvorfor det?
Kanskje det er mer i livet enn å vite alt.
Neppe.
Hva med å se på de der? Det liker jeg.
Må du virkelig vite hva de gjør for å like å se dem gjøre det?
Ja, det må jeg.
La oss dra på fuglekikking. I Patagonia eller noe sånt.
Et jævla flott sted.
Jack kan betale for alt.
Hva sier du? Vi kan komme oss ut av England.
Dra og utforske fuglenes veier.
En dag.
Jeg har fortsatt ting å gjøre her.
Fy faen.
Å, Jack.
Vent. Hva?
Du ble ikke invitert.
- Jack. - ...noen smaker.
Hva faen er dette?
Du får fingeravtrykk på den.
- En kvinne prøvde å halshugge meg. - Spilte du?
Jeg var i middelalderen.
- Tudortiden. Ikke helt... - Alle sansene mine sa at jeg var der.
- Jeg kunne se et slott, føle vinden... - Du kan lukte på menneskene.
Ikke lukt på Henrik 8.
Rehydrerte folk lukter verre.
- Tenk at jeg gikk lei nakenhet. - Spiller dere dette?
- Dr. Ye ga meg Veras. - Spilte Vera det før hun tok livet av seg?
Og nå spiller dere det?
Det eneste som vekker selvmordstanker i det, er drittungen som vil bli reddet.
- Du skal redde henne. - Nei, finne ut hvordan solen beveger seg.
- Hun er der hver gang. - Hva faen feiler det dere?
Vi har ikke denne teknologien.
Hvor kom denne fra?
- Forsiktig. - Tingen hacker seg inn i hjernen din.
Du vil ikke ha en Alexa hjemme, men du leker med den der?
- Ikke ta den på deg. - Jeg skal ikke det.
Sverddamen vil halshugge deg også. Ingen invitasjon, ingen spill.
Hvem inviterte deg?
Jeg vet ikke.
Den bare lå der da jeg kom hjem en kveld.
Så noen brøt seg inn og la den her?
Og du tenkte: "Jeg bør sette den på hodet mitt"?
Sikkerhetssystemet mitt er toppmoderne.
Ifølge kameraopptakene har ingen gått inn eller ut.
Plager det deg ikke?
Fjernet fra opptakene som hun som sa universet ville blunke til meg?
Dette er ikke det samme som et uforklarlig kosmisk fenomen.
Det er jo det.
Stjernene, Auggies nedtelling, dette videospillet...
Virtuelle virkeligheter som ikke kan skilles fra virkeligheten.
Ok, vidunderbarn. Hvem står bak?
- Dette er ikke mitt felt. - Saul.
Tenk litt lenger enn ti sekunder.
Det kan være noe som kontrollerer alle sensoriske innganger og utganger.
Alt som går inn og ut av hjernen.
Om det kan utøve kontroll på det nivået...
Vera var ikke seg selv. Hun var ikke den personen jeg kjente.
Kan denne greia ha manipulert henne på en måte?
- Jeg ville ikke rørt den. - Jeg skal ikke ta livet av meg.
Ikke jeg heller. Livet mitt er fantastisk.
Lov meg å slutte å spille.
Vær så snill.
Greit. Vi skal slutte.
Sverddamen ba oss redde neste sivilisasjon med vitenskap, hva?
Vi må forutsi den neste stabile æraen på et vis og varigheten.
Herregud! Hvor mye har du spilt?
Nå får du faen meg gi deg. Har du en tavle i leiligheten?
Ja, det er jobben min. Du har snacks hos deg.
- Du kan ikke spise en tavle når du er høy. - Fokuser, Rooney.
Dette er alle gangene jeg har spilt, og hvordan jeg tapte hver gang.
Fryst, fryst, brent, kvelt, fryst og så videre.
Skulle gjerne sagt du suger, men jeg er like dårlig selv.
Overskriftene tilsvarer solens bevegelser på diagrammet.
- Jeg ser ikke noe mønster. - Hva om det ikke er noe mønster?
Jeg skal foreslå en radikal idé, men jeg kan trenge litt hjelp av...
Francis Bacon.
Jeg skal gjøre som deg, som i studietiden.
Ok.
Andre nivå.
- Stilig. Francis Bacon. - Ja, tospillermodus.
- England igjen. Så du er med i mitt spill? - Jeg har bodd i England i tolv år, kompis.
Kanskje spillet fant noe vi begge kjenner til.
Jeg liker ikke at det vet det. Det bør ikke ha gått gjennom søkehistorikken min.
Ser vi ei jente fise på en bursdagskake, vet vi det.
Copernicus!
Sir Francis.
Skal du redde verden?
Jeg håper det.
Du bør skynde deg. Paven tar snart en avgjørelse.
- Paven? - Takk. Kom igjen.
Beklager det som skjedde sist, og gangen før det. Alle gangene før.
Jeg husker dem alle.
Alle sammen?
Hver gang jeg døde.
Du bør skynde deg.
Ja, kom igjen.
- Takk. - Du redder meg vel denne gangen?
Hvordan skal vi vinne? Vil du fortelle meg hva denne radikale ideen er?
Og ødelegge moroa?
Dere er sene. Jeg skulle akkurat til å ta en avgjørelse.
Beklager, Deres...
Hva er det?
- Hellighet. Pave Gregory. - Hellighet. Akkurat.
- Beklager. Jeg er Francis Bacon. - Og jeg er Copernicus.
Har noen av dere en teori om solens oppførsel, vil jeg vurdere den nå.
Men vær advart,
teorien som Aristoteles og Galileo har lagt frem, er ganske sterk.
Deres Hellighet, jeg har målt solens antatte størrelse og lysstyrke.
De henger ikke sammen.
Jeg har også observert at solens posisjon endrer seg raskt i forhold til planeten.
Jeg har også observert mer enn ett himmellegeme,
for lyse for en planet, som beveger seg i forhold til stjernenes faste bakgrunn.
Den eneste forklaringen på disse observasjonene
er at denne planeten er en del av et trelegemesystem.
Fy faen, der har vi svaret.
Om planeten vår roterer rundt en av solene i en stabil bane, er det en stabil æra.
Men om en av de andre solene trekker planeten vår vekk,
reiser vi gjennom gravitasjonsfeltene til alle de tre solene.
Det er en kaotisk æra.
Dette er pisspreik.
Deres Hellighet, du skulle vurdere vårt forslag.
Stille!
Jeg har hørt nok.
Brenn henne.
Nei. Nei, hør her.
- Hva? - Hun har bevis.
Vent. Jeg ga deg det rette svaret!
Kjetter, jeg dømmer deg til døden!
- Hun har rett! - Ta det som en mann!
Bare den teorien gir mening!
- Synd for deg, Copernicus. - Du vet at hun har rett!
Slipp henne!
Nei!
Copernicus!
Tre soler på himmelen!
Verden går under!
Copernicus!
Redd meg!
Copernicus, vær så snill!
Kom igjen, Jin!
Vent!
Hvorfor er vi ikke døde?
Fordi vi hadde rett.
Sivilisasjon nummer 152 ble tilintetgjort av en tresolsdag.
Men her har dere klart å avsløre stjernesystemets grunnleggende struktur.
Tredje nivå av spillet har nå begynt.
- Liker du videospill, Clarence? - Jeg spilte dem da jeg var liten.
Romance of the Three Kingdoms, Jet Set Willy på ZX Spectrum,
Strip Poker på Commodore...
Hvordan vil du sammenligne det med dem?
Ut ifra det Cheng og Rooney sier, høres det ut som en haug med hjemmelekser.
Målinger, ligninger, diagrammer, observasjoner.
Hvordan solene beveger seg rundt en fiktiv planet.
"Solene"? Flertall?
Ja. Det er også et lite barn de må prøve å redde,
eller som Cheng prøver å redde, men hun feiler hver gang.
Bare det høres ut som et ordentlig spill.
Hva sier ingeniøravdelingen?
De fikk det ikke til å fungere, men de fant noen interessante komponenter.
Det har en netthinneskanner, en oksygenmåler og en hjernebølgesensor
for å samle en haug med biometriske data.
Mens du spiller spillet, spiller noen i den andre enden deg.
Det er et rekrutteringsverktøy. De går etter våre beste og smarteste.
Ja, men rekruttering til hva da?
Å, faen.
Hei.
Jeg trodde du var ute med venner.
Klokken er 03.00.
Beklager, skatt. Jeg spilte bare med Jack.
Ja, jeg vet det. Han logget av.
Jeg vet det er rotete her.
- Jeg skulle rydde før du kom... - Du blir rastløs når du ikke jobber.
Det er ikke noe å gjøre på jobb, så jeg tar bare ferie.
Dette er ikke ferie.
- Skal jeg utsette middagen? - Hva? Nei. Hvorfor det?
- Du har fryktet å møte foreldrene mine. - Jeg har ikke fryktet det.
Jeg gleder meg.
- Virkelig? - Ja.
De vil elske deg. Bare vær deg selv, ok?
Men ikke snakk så mye om vitenskap.
Vi oppfatter ikke høyere dimensjoner fordi vi er tredimensjonale.
For eksempel, på avstand er dette brødet bare en flat sirkel, hva?
Men på nært hold ser du at det har tykkelse, en ekstra dimensjon.
Utrolig, hva? Og hva er gjemt i den ekstra dimensjonen?
Flere flate sirkler og mange flere lag i lag i lag.
Et helt univers i hver bit.
Men det er bare teoretisk.
Teoretisk sett har jeg spist et helt univers.
Og det er nydelig, Mrs. Varma.
En toppfysiker. Foreldrene dine må være veldig stolte.
Jeg synes hele ideen er fascinerende. Fortell oss mer.
La oss ikke tvinge henne.
Du vil ikke kun prate om currybutikken.
Hva med Kargil-krigen?
- Her kommer det. - Greit, pappa. Ingen middag uten den.
Da du var baby, var jeg i den indiske hæren.
Jeg var kaptein for en tropp i Himalaya.
Luften er veldig tynn der, og soldatene mine holdt på å dø av hypoksi.
Det var en fiendeleir 100 meter unna, men den var nesten rett opp en klippe.
Jeg hadde ikke noe valg. Jeg måtte klatre opp isen.
Da jeg kom til toppen, spilte jeg død.
Ikke bare spilte, jeg var nesten død.
Men jeg lå der og frøs sakte til de pakistanske soldatene kom ut,
og så kastet jeg granaten min.
Jeg drepte alle.
Og jeg tok med oksygenet og forsyningene fra leiren tilbake til mennene mine.
Og alle overlevde.
Jøye meg.
Ja, den lille seieren ble avgjørende for hele konflikten,
og pappa fikk Param Vir Chakra-medaljen, Indias høyeste militære æresbevisning.
Vel...
Man kan ikke spise en medalje, hva?
Folk i Storbritannia blåser i hva man gjorde i India.
Jin får den høyeste sivile æresbevisningen.
Å overleve en middag med oss.
- For Jin. - For Jin.
Se, der er han. Gutten vår.
Hvordan gikk det? Skrapte de ut alt?
Dere trengte ikke å komme. Jeg skrives ut når Deludeden slutter å virke.
Dilaudiden?
Deludeden.
Ikke...
Det gikk vel bra?
Helt fantastisk. Vi hadde en fin prat mens jeg lå i narkose.
"Vi"?
Ja, jeg og kreften.
- Å ja. Er det en metafor? - Nei, vi snakket sammen.
Det viser seg at kreften ikke er ond i seg selv.
Den ser faktisk bare etter et sted å bo,
noe vi vel alle gjør, med barna sine.
Greit nok, men jeg sa selvsagt: "Det er ikke greit for meg.
Jeg bruker kroppen min for øyeblikket. Du kan ikke bare flytte inn."
Så vi inngikk en avtale.
Den får bli i bukspyttkjertelen, og jeg beholder resten.
Du burde ha sagt det til Jin.
Hun vet det. På et eller annet nivå.
Derfor må dere redde henne fra ham.
- Hvem da? Raj? - Han smiler alltid, hva? Alltid vennlig.
Han er døden. Han er kaos.
Du har på deg en rar lue.
Jeg trodde ikke du ville legge merke til den.
Hvor er din?
Jeg følger instinktene mine.
Det har aldri ført meg på villspor, bortsett fra i ekteskapet.
Du har et rykte for å være grundig, og jeg syns vitenskapen virker solid.
- Den er solid. - Se på hva du ville bruke nanofiberen til.
Vannfiltrering, vevsteknikk, karbonfangst...
Jeg tror fortsatt på den.
Da skjønner du hvorfor jeg er forvirret over at du har stengt ned hele sulamitten.
Det er midlertidig. Jeg må sjekke ingeniørarbeidet på nytt.
Dr. Salazar, hva overser jeg?
Vi står på randen av å være først ute på markedet med unik nanofiber-teknologi,
og du bremser.
Hvorfor? Vi har de beste forskerne som gjør det beste arbeidet i feltet.
Med unntak av en forskningssjef som ser ut til å ha et nervøst sammenbrudd.
Heldigvis, siden du har ledet oss til randen,
kan vi lett starte prosjektet igjen hvis du fortsetter å nekte.
Ingenting av det virker uten meg.
Så oppfør deg som en forskningssjef, for pokker.
Tenk på alle de ansatte, alle milliardene som vil dra nytte av nanofibrene våre.
Jeg vil ikke være streng,
men husk at vi sponser den permanente oppholdstillatelsen din.
Du kan ikke bli i landet på arbeidsvisum hvis ikke du jobber.
Det er ikke sånn det funker.
Stopp.
Stopp!
Ta telefonen. Ta den jævla telefonen.
Hei. Nedtellingen kom tilbake.
- Hva for noe? - Da jeg aktiverte reaksjonskammeret.
Jeg kunne se tallene igjen, men vet ikke hvorfor.
- Men du slo det jo av. - Ja, selvsagt gjorde jeg det.
- Så hvorfor slo du det på igjen, Auggie? - Jeg måtte vite om den var ekte.
Den er ekte. Vi så den begge to.
Vi skal finne ut av dette.
Jeg tror jeg vet hvorfor forskere tar livet av seg.
- Ikke snakk sånn. - Jeg skal ikke gjøre noe, jeg bare...
- Kan du komme bort? - Ja, selvfølgelig.
- Er du i laben? - Hvor er du?
Jeg er hjemme.
Hvor skal du?
Er du sammen med noen?
- Jeg er på vei til deg nå. - Du er sammen med noen.
Auggie, jeg kommer bort til deg så fort jeg kan, og vi...
- Planer? Avlys dem. - Jeg trodde du var sammen med Raj.
Jeg sa du nettopp ble dumpet av dama di.
- Jeg har ikke dame. - Vet det. Hvor er hodetelefonene dine?
Tredje nivå.
- Hvor skal dette være? - Jeg tror vi er i Shangdu.
Tidvis kjent som...
Xanadu. Der Kublai Khan forordnet sitt staselige lystpalass.
Ok. Vi vet vi er i et trelegemesystem
og ikke kan forutsi tre himmellegemers bevegelser lenge.
Klassisk trelegemeproblem.
Og det finnes ingen generell løsning. Med mindre du klarte å lage en på T-banen.
Se.
Der er hun.
Hei.
- Vi får ikke snakke med noen. - Å, akkurat.
Du er i hæren.
- Denne gangen skal vi redde deg. - Slik som alle de andre gangene?
Kom igjen.
- Spillet er denne veien. - Vent.
Du slipper opp for sjanser.
Snart går verden under for godt.
Store Khan, jeg presenterer Copernicus og sir Francis Bacon.
Kom igjen.
Vi skulle akkurat til å demonstrere løsningen vår.
Ja, alt er på plass. Men har nykommerne et alternativt forslag?
Har vi det?
Vel, store Khan, vi anser dette problemet som umulig.
Glem det, da. Dere kan observere sir Isaac Newton og professor Turing.
Kanskje dere lærer noe til neste gang.
Jeg har utviklet en vitenskap som jeg kaller "kalkulus",
for å forutsi solenes bevegelse.
Og disse beregningene utføres av min store menneske-kuleramme.
Hvor mange soldater er det?
Tretti millioner.
Ingen av mennene er matematikere,
men alle vet hvordan man holder et flagg den ene eller den andre veien.
Enere og nuller. Du har laget en menneskelig datamaskin.
La oss begynne med beregningene.
- Når er neste kaotiske æra? - Skal bli, store Khan.
Kjør solbane-beregningsprogrammet
Trelegeme 1,0.
Herregud.
- Herfra ser det ut som de har en vinner. - Bare vent.
Til palasset!
Hva sier menneske-kulerammen din?
En kaotisk æra vil begynne om tre dager.
Den vil vare i åtte måneder, etterfulgt av en stabil æra på 10 000 år.
Soldater! Dehydrer! Åtte måneder og tre dager!
Greit. Åtte måneder og tre dager.
En stabil æra igjen.
Hvor lang tid har gått?
Nøyaktig åtte måneder og tre dager.
Store Khan, datamaskinen vår har vist hva den er god for.
Vi har vunnet.
- Det kan ikke stemme. Fant de det ut? - Ikke ifølge moderne fysikk.
- De trenger startparametere for alle tre. - Hold kjeft, troll. Datamaskinen fungerer.
- Beregningene holder ikke. - Ti stille. Vakter.
Kok dem.
- Nei. Nei, vent. - Au! Vent litt.
- Kom deg vekk! - Jeg har ikke fått forklare det ordentlig.
- Det funker ikke. - Stikk!
- Beregningene vil ikke funke! - Faen!
Faen!
De prøver å drepe oss! Jeg er ferdig med dette jævla spillet!
Fokuser, Rooney!
Alt er i hodet ditt!
Store Khan, stopp henne.
Det er henne. Men dette er vårt spill.
Se, store Khan!
Alle på rekke. En retrograd planetsløyfe.
Hva så? De formørker hverandre.
Planeten er ikke noe varmere enn før.
Hva har skjedd med hæren min?
Planeten er under alle solenes gravitasjonskraft.
Nei!
Sjarlataner! Begge to!
Hjelp! Copernicus!
- Nei! - Redd meg!
- Nei!
Jeg har deg!
Nei!
Vi skal ikke løse trelegemeproblemet.
Målet vårt er å redde folket.
Greven sa at overlevelse er alt.
Det er målet med spillet: å hjelpe dem å overleve.
Hvordan gjør vi det? Ingenting kan overleve her.
Sivilisasjon nummer 184 ble tilintetgjort
av de tre solenes samlede gravitasjonskraft.
Men i denne sivilisasjonen har dere fastslått deres sanne formål med spillet.
Dere har nå kommet til fjerde nivå.
Kom inn.
- Mr. Evans. - Felix.
Sir, vi har to nye kandidater til Region seks.
Hunnen, Copernicus, er ganske knyttet til den unge følgeren.
Det overrasker meg ikke.
- La oss sjekke dem til toppmøtet i London. - Skal bli.
Beklager det, allmakt.
Ok.
Hvor var jeg?
Stemmer det.
"Eventyret om Hans og Grete".
Du sa at gutten, Hans, var redd, men ikke jenta.
Ikke for øyeblikket.
Hvorfor er den ene redd, men ikke den andre?
- Opplever individer frykt på egen hånd? - Det er en individuell følelse, ja.
Frykt er noe vi opplever som ett.
Forfedrene våre var sånn. Små pattedyr som overlevde ved å gjemme seg.
Det virker som dere ikke er redde mer.
Hvorfor sier dere det?
Dere kontaktet en annen planet. Er det noe en fryktsom art ville gjort?
Ikke en art. Nei, allmakt. En kvinne.
En enestående, fryktløs kvinne.
- Finnes det andre fryktløse mennesker? - De dukker opp av og til.
Vi ser ofte opp til dem som inspirasjon for andre å følge.
Mangel på frykt fører til utryddelse.
Hvis forfedrene deres hadde fulgt de fryktløse, ville dere ikke eksistert.
Menneskeheten må lære å frykte igjen.
Da skal vi lære dem det.
VI INVITERER DEG TIL FJERDE NIVÅ PÅ SUNSET LOUNGE KL 22.00
Få se invitasjonen.
Dr. Cheng, Mr. Rooney. Gratulerer.
Bare dere to i Storbritannia har kommet så langt.
Vi har blitt veldig imponert over arbeidet deres.
Din hjelp, Mr. Rooney, med å identifisere spillparameterne var essensiell,
samt støtten til partneren.
Takk for det.
Og du, dr. Cheng,
fant ut at hjemverdenen var en del av et trelegemesystem.
Noen andre spillere gjorde det også, men du forsto hva som virkelig betød noe.
Ikke planeten, men folket. Du følte med dem.
Gyrus cinguli-aktiviteten din var den høyeste vi har registrert.
Du, angående det.
Det finnes ikke et lignende grensesnitt noe sted.
Dette er ekstremt avansert teknologi.
Hvem er du egentlig?
Svarene på alle spørsmålene venter på fjerde nivå.
Start når dere er klare.
Fjerde nivå.
Det er en ødemark.
Dr. Cheng. Mr. Rooney.
- Dere kom frem. - Dere hadde rett.
Det finnes ingen løsning på trelegemeproblemet.
Ingen datamaskin kan forutsi atferden til tre legemer på ubestemt tid.
Med tre soler på himmelen ender hver sivilisasjon i kaos.
En katastrofe vil inntreffe som vi ikke kan komme oss fra.
Planeten vår vil enten bli revet i to, trukket inn i en av solene
eller sendt ut i rommet for alltid.
Og hva er løsningen når du vet at planeten din er fortapt?
Å flykte.
- Å finne et nytt hjem. - Riktig.
Vår eneste sjanse til å overleve ligger et annet sted.
Da vi fikk invitasjonen til deres verden, visste vi hvor vi skulle dra.
Vi bygget en interstellar flåte på 1000 skip.
De er sivilisasjon nummer 9478s siste håp.
Og de er på vei.
De fleste av oss må bli igjen, men det er greit.
"Hvis en av oss overlever, overlever vi alle."
Dere vil vel ønske oss velkommen?
Vi klarer oss ikke uten dere.
Vi gleder oss til å møte dere.
Jeg forstår ikke helt. Prøver du å si at de er ekte?
Vi kaller dem San-Ti.
Den første som tok kontakt med dem, var fra Kina.
Og "San ti ren" betyr "trelegemefolk" på kinesisk.
Disse San-Ti ren. Er de på vei hit?
Fra et ustabilt trelegemesystem. Fire lysår unna.
De kommer stadig nærmere.
De lagde teknologien for å dele historien sin med oss.
Ser de sånn ut? Som oss?
Vi tok oss noen friheter. For deres skyld.
Så du sier at spillet ble designet av romvesener?
Tenk på det. Du sa at teknologien ligger 100 år foran vår.
Ja visst. Fantastisk kunstig intelligens. Du vet, sverddame og søtt barn.
Men kom igjen.
Hva med partikkelakseleratorene og stjernene?
Jin. Dette er lureri.
Det kan være den eneste forklaringen på alt.
Er ikke den enkleste forklaringen den beste? Ockhams barberkniv?
Jeg skal gi deg Ockhams barberkniv.
Gærningen prøver å få penger fra en rik mann som elsker videospill.
Vi har alle pengene vi trenger. Hvis du ikke vil være her, kan du gå.
Så snilt av deg. Kom igjen, Jin.
Vent, Rooney. Vil du ikke vite mer?
Kom igjen, dette er sinnssykt. Hun snakker om romvesener.
Vi bør bli her.
Greit. Bli her, du. Møt meg på puben når du har tatt til fornuft.
Nei, Rooney. Jack.
Jack!
Vi holder et toppmøte for dere og de andre nivå fire-mesterne fra hele verden
som en velkomst til organisasjonen.
Håper du kommer.
Du må forstå hva San-Ti føler.
Du ble også revet bort fra hjemmet ditt, hva?
Flommen i Hubei.
Før du flyttet til New Zealand.
Hvordan vet du om det?
Hvor mye husker du?
Ikke mye. Jeg var liten.
Jeg husker at hjemmet mitt ble feid bort midt på natten.
At foreldrene mine tok tak i meg og kastet meg på en del av en dørkarm.
At de ble dratt under av strømmen.
Det er alt. Det er siste gang jeg så dem.
De har levd videre i deg.
Hvis du overlever, har de overlevd.
Vi har alle vært på ville veier.
Velkommen.
La oss være kamerater.
WADE CHENG ER HJEMME. ROONEY?
KOM NETTOPP HJEM. VENTER PÅ AT HAN SKAL LEGGE SEG.
Faen heller.
Jævla mobiloperatør.
Hvem prøver du å få tak i?
Jeg advarer deg.
Det er kameraer i alle rom.
Det er det.
Du sa jeg kunne gå.
Det kunne du.
Det holder. Kom deg ut...
Kom deg vekk!
Du trengte bare å spille videre.
Tekst: Rune Kinn Anjum