ЄВРОПЕЙСЬКА РАДА ЯДЕРНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ (ЦЕРН)
ШВЕЙЦАРІЯ
Важкий був місяць у ЦЕРН. Пів дюжини проєктів призупинено.
Доктор Шмідт сприйняв це дуже важко.
За останні кілька місяців померло близько 30 науковців.
Тридцять два.
Жодних слідів боротьби чи проникнення,
але якесь дивне самогубство, еге ж?
Коханка Оппенгеймера так само померла.
На колінах, з головою у ванні.
Дехто вважає, що її вбили.
Може, вона просто знала, що світ от-от зіштовхнеться з купою бід.
Подивіться, що в нього під замком.
Привіт, любчику.
Я так багато про тебе чув.
ПРОБЛЕМА 3 ТІЛ
На колінах із головою у ванні?
Так каже мій друг із ЦЕРНу.
Як таке можливо?
Спершу п'єш багато таблеток.
Поганий час для фізиків-теоретиків.
Або прикладних фізиків.
Чи космологів. Так?
- Хіба один з них не був космологом? - З кого?
З учених, що наклали на себе руки.
Аби це не було заразно.
Цифри, які ти бачила, вони з'явилися знову?
Ні, вони зникли.
І моя кар'єра теж.
Горілка-журавлинка. Пів мільйона продалося минулого кварталу.
Тут є туалет?
Вибирай будь-який, але нагорі є з японським унітазом.
Безконтактним.
Дякую.
Так. Що ще вам запропонувати?
У тебе є ще ті «Чеддер-твірлі»?
«Свірлі».
«Чеддер Свірлі».
Ходімо покажу весь асортимент у гаражі?
Погнали.
Що вони кажуть?
Певно, нічого.
Точно не нічого.
Вивчала поведінку тварин із Ріком Боюмом?
Та ну ні. Я надто полюбляла точні науки.
Я і досі така.
Тобі ж гірше.
Боюм був найкращим моїм учителем.
Вибач, Віро.
Він казав, що пташиний спів зводиться всього до двох речей.
Або «ось я», або «спарюватися».
Чи, може, «це моє» або «спарюватися».
Не пам'ятаю, але про спарювання — точно.
От подумай, а для когось із тих дітей ти – той Рік Боюм.
Але у фізиці, яка, погодься, набагато краща.
До речі, я кидаю викладати.
Що?
Чому?
Може, у житті є щось більше, ніж знати все.
Навряд.
Можна спостерігати за цими малими.
Для мене це задоволення.
Невже для задоволення треба знати, що саме вони роблять?
Так. Мені треба.
Тоді нумо спостерігати.
Поїдемо всі в Патагонію абощо.
Кудись, де кайфово.
Джек за все платитиме.
Що скажеш? Ми могли б утекти з Англії.
Поїхати досліджувати шляхи птахів.
Колись потім.
У мене ще тут є справи.
Дідько.
Ох, Джеку.
ДЖЕК РУНІ
Чекай, що?
Тебе не запрошували.
- Джеку. - ...кілька смаків.
Що це, в біса, таке?
Відбитки скрізь наставиш.
Жінка зрубала мені голову.
Чекай, ти грала?
Я була в клятому Середньовіччі.
Англія Тюдорів. Це не...
Усі мої відчуття казали, що я там.
Я бачила замок, відчувала вітер...
Там і запах людей відчуваєш.
Не нюхай Генріха VIII.
Регідратовані люди це гірше.
Не думав, що мені набриднуть голі.
Ти в це граєш?
Доктор Є дала мені Вірин.
Віра грала в цю гру перед самогубством?
А тепер ви граєте?
Єдине, що змушує людей хотіти вбитися, —
це надокучлива мала, що вічно скиглить: «Урятуй мене».
- Бо ти маєш її врятувати. - Ні, зрозуміти рух сонця.
- Вона завжди там, коли граєш. - Та що з вами таке?
У нас немає таких технологій.
Звідки це взялося?
Агов.
Ця штука зламує ваш мозок.
Ти навіть Алексу в хаті не заводиш, а в таке граєшся?
- Не вдягай. - Я не буду надягати.
Пані з мечем і тобі відрубає голову.
Без запрошення не зіграєш.
А тебе хто запросив?
Я не знаю.
Одного разу я повернулася додому, а воно тут.
Хтось удерся сюди й залишив його тут?
А ти такий: «Треба надіти це собі на голову»?
У мене найсучасніша охоронна система.
Я переглянув усі записи. Ніхто не заходив і не виходив.
Тебе це не лякає?
Підчищене відео,
як із жінкою, яка сказала, що всесвіт підморгне?
Не можна це порівнювати з незрозумілим космічним явищем. Це інше.
Насправді те саме.
Зірки, зворотний відлік Оґґі, ця відеогра...
Усе це — віртуальна реальність, яку не відрізнити від справжньої.
Гаразд, хлопче-генію. Хто за цим стоїть?
- Це не моя сфера. - Соле!
Може, подумай довше десяти секунд.
Якщо це прямий нейронний інтерфейс, він контролює усі сенсорні входи й виходи.
Усе, що входить у ваш мозок, і все, що виходить.
Якщо це контроль такого рівня,
то Віра не була собою.
Не тією людиною, яку я знав.
Чи можливо, що ця штука якимось чином маніпулювала нею?
Я б її не торкався.
Так, я себе не вбиватиму.
Я точно не вбиватиму. Моє життя неймовірне.
Обіцяйте, що припините грати.
Будь ласка.
Добре. Гаразд.
Ми припинимо.
Пані з мечем сказала врятувати наступну цивілізацію наукою, так?
Треба придумати, як передбачити стабільну еру
та її тривалість.
Боже милий! Як довго ти граєш?
Оце ти нуднюща! У тебе вдома маркерна дошка?
Так, це моя робота. У тебе ж удома є снеки, так?
Дошку не з'їси під обкуркою. Принаймні не варто.
Руні, зосередься.
Гаразд. Оце всі рази, коли я грала,
і як я щоразу програвала.
Замерзли, замерзли, згоріли, задихнулися...
- Ага. - ...і так далі.
Я б сказав, що це ти паскудно граєш, але в мене не краще.
Оці записи відповідають руху сонця на схемі.
Я не бачу закономірності.
Отож-бо й воно. А якщо закономірності нема?
Запропоную радикальну ідею.
Але мені знадобиться допомога...
Френсіса Бекона.
То я довірюся твоєму рішенню, як в універі.
Добре.
Другий рівень.
Чудово. Френсіс Бекон.
Так, налаштування для двох гравців.
Знову Англія. То ти в моїй грі?
Друже, я живу в Англії вже 12 років.
Може, гра знайшла те, що нам обом знайоме.
Недобре, як вона дізналася.
Хоч би не читала мою історію пошуку.
Якщо тут дівчина пердітиме на торт — знатимеш напевно.
Коперник!
Сер Френсіс.
Тепер урятуєте світ?
Сподіваюся.
Тоді покваптеся.
Папа ось-ось прийме рішення.
- Папа? - Гаразд, чудово, уперед.
Вибач за минулий раз і за той, що був раніше. За всі, що були раніше.
Я пам'ятаю їх усі.
Усі?
Кожну свою смерть.
Та ви покваптеся.
Так, ходімо.
- Дякую. - Цього разу ви мене врятуєте, так?
То як ми переможемо?
Скажеш мені, що то за радикальна ідея?
Хіба так буде цікаво?
Ви запізнилися.
Я вже хотів прийняти рішення.
Вибачте, Ваша...
Як там?
Святосте. Папа Григорій.
Свято... Так.
Перепрошую. Я Френсіс Бекон.
А я Коперник.
Якщо хтось із вас знає, як пояснити поведінку Сонця,
я готовий вас вислухати.
Але маю вас попередити,
пропозиція Арістотеля і Галілея досить переконлива.
Ваша Святосте,
я провела десятки вимірювань видимих розмірів і яскравості сонця.
Вони не співвідносяться.
Ще я помітила, що положення сонця відносно планети
зміщується за короткий проміжок часу.
По-третє, я спостерігала кілька небесних тіл,
надто яскравих, щоб бути планетами, які рухалися на фіксованому тлі зірок.
Єдине пояснення цих спостережень —
ця планета є частиною зоряної системи з трьома тілами.
Чорт забирай, це і є відповідь.
Якщо планета обертається навколо одного із сонць
стабільною орбітою —
це стабільна ера.
Але якщо одне з інших сонць перехоплює нашу планету,
ми блукаємо крізь гравітаційні поля всіх трьох сонць.
Це ера хаосу.
Якась маячня.
Ваша Святосте, у вас на розгляді наша пропозиція.
Тихо!
Я почув достатньо.
Спалити її.
Ні. Послухайте.
- Що? - Вона права. І має докази.
Стійте. Я дала правильну відповідь!
Єретичко, я засуджую тебе до смерті!
- Вона має рацію! - Прийми її гідно!
Це єдина теорія, яка має сенс!
Отак, Коперник.
Але ж вона права! Вона збагнула.
Відпустіть її!
Ні!
Коперник!
Три сонця на небі!
Це кінець світу!
Настав кінець світу!
Коперник!
Урятуй мене!
Коперник, будь ласка!
Ну-бо, Джин! Тікаймо!
Чекай!
Чому ми досі живі?
Бо ми мали рацію.
Цивілізація номер 152 була знищена трисонячним днем.
Але в цій цивілізації ви успішно розкрили
основну структуру зоряної системи.
Ви щойно перейшли на третій рівень гри.
Ти захоплюєшся відеоіграми, Кларенсе?
Грав, коли був малим.
«Романтика трьох королівств», «Джет-Сет Віллі» — ще на ZX Spectrum,
«Стріп-покер» на «Комодорі»...
Ну і як тобі тепер ця гра?
Слухаю, як Чен і Руні її обговорюють, і здається, там забагато домашки.
Вимірювання, рівняння, графіки, спостереження —
усе про рух сонць навколо вигаданої планети.
Сонць? У множині?
Так. І ще там є дитя, яке вони намагаються врятувати,
тобто Чанґ намагається, але раз у раз невдало.
Це єдине, що скидається на гру, як на мене.
Що каже технічний відділ?
Запустити не вдалося, але вони знайшли дуже цікаві компоненти.
Тут є сканер сітківки,
оксиметр і датчик мозкових хвиль,
які збирають купу біометричних даних.
Тож поки ти граєш у цю гру, хтось на іншому боці грає з тобою.
Це інструмент вербування.
Вони шукають найрозумніших із людей.
Так, але вербування для чого?
Ой, дідько.
Привіт.
Я думала, ти гуляєш із друзями.
Зараз третя ночі.
Вибач, любий, я тут
просто грала із Джеком.
Так, я знаю, він вийшов із гри.
Йой, тут гармидер, я знаю.
Я хотіла прибрати до твого повернення...
Утрачаєш хватку, коли не працюєш.
На роботі нема чого робити, тож я просто взяла відпустку.
Це не відпустка.
Може, відкласти вечерю?
Що? Ні.
Чому?
Ти давно боїшся зустрічі з моїми батьками.
Я не боюся.
Я її дуже чекаю.
- Он як? - Так.
Ти їм сподобаєшся.
Просто будь собою, еге ж?
Хіба що трохи менше говори про науку.
Вищі виміри існують,
та ми їх не сприймаємо, бо ми тривимірні.
Наприклад, якщо дивитися здалеку, ця перепічка — пласке коло, так?
Але зблизька бачиш, що вона має товщину, додатковий вимір.
Дивовижно, так?
Та що ховається в додатковому вимірі?
Ще більше пласких кіл, багато шарів у шарах і ще в шарах —
цілий всесвіт у кожному шматочку.
Але це все теоретично.
Теоретично я щойно з'їла цілий всесвіт.
І це дуже смачно, пані Вармо.
Найкращий фізик.
Твої батьки, певно, пишаються тобою.
Як на мене, ця ідея захоплює.
Розкажи ще.
Не треба її змушувати.
Ти ж не лише про карі-кафе говориш.
Ще про Каргільську війну.
- Починається. - Так, тату, кажи.
Без Каргільської війни ніяк.
Коли ти була ще малям, я служив в індійській армії.
Я був капітаном взводу в Гімалаях,
де дуже розріджене повітря,
і мої солдати ледь не померли від гіпоксії.
Ворожий табір був за 100 метрів від нас,
але він був високо на майже прямовисній скелі.
У мене не було іншого вибору. Довелося лізти по льоду.
А коли я дістався вершини, то прикинувся мертвим.
Я не просто вдавав, я справді мало не вмер.
Але я лежав і поволі заклякав від холоду, поки не вийшли пакистанські солдати,
і тоді я кинув свою гранату.
Я їх усіх убив.
А кисень і припаси з їхнього табору я відніс своїм людям.
І ми всі вижили.
Оце так.
Так, ця маленька перемога змінила хід усього протистояння,
а тато за це здобув Парам Вір Чакра.
Це найвища військова нагорода в Індії.
Що ж...
Медаль не з'їси, правда ж?
Людям у Британії байдуже, що ти робив десь в Індії.
Що ж, Джин здобула найвищу цивільну нагороду.
Бо пережила вечерю в сім'ї Варма.
За Джин.
- За Джин. - За Джин.
Так, а ось і він.
Ось наш парубчина.
Як усе пройшло? Тобі все повирізали?
Ну нащо приходити? Мене випишуть завтра, щойно зникне дія наркозу.
Наркотику?
Наркозу.
Не треба...
Усе пройшло добре, так?
Так, просто чудово.
Ми чудово поговорили під наркозом,
«Ми»?
Так, я і рак.
Он воно що. Це метафора?
Ні. Ми таки говорили.
Виявляється, рак за своєю суттю не злий, ясно?
Насправді він просто шукає, де йому жити,
мабуть, як і всі ми,
зі своїми дітками.
Це цілком справедливо, але я, звісно, сказав: «Я на це не згоден,
бо я ж нині живу в цім тілі. Ти не можеш просто там оселитися».
Ну так от, ми домовилися.
Він залишається у своєму куточку моєї підшлункової,
а все інше належить мені.
І все ж варто було сказати Джин.
Вона знає.
Десь глибоко вона знає.
Саме тому ти й маєш врятувати її від нього.
Від кого? Від Раджа?
Він завжди посміхається, так?
Завжди дружній.
Він — це смерть.
Він — хаос.
Смішна на тобі шапка.
Скажи? Я думав, ти й не помітиш.
А де твоя?
Я людина інстинктів.
Вони мене ніколи не підводили,
хіба що в шлюбі.
Ви маєте репутацію суворої людини
а я вірю в принциповість науки.
Вона принципова.
Якими були сфери застосування нановолокна?
Фільтрація води, тканинна інженерія, уловлювання вуглецю...
І я досі в це вірю.
Тоді ви розумієте, чому я збентежений
тим, що ви згорнули всі ці веселощі.
Це тимчасово, мені потрібен час, щоб перевірити технологію.
Чесно, докторе Салазар, чого я не знаю?
Ми на межі того, щоб стати першими
на ринку з унікальною технологією нановолокна,
а ви б'єте по гальмах.
Чому?
У нас є провідні вчені, які працюють найкраще за всіх.
За винятком старшої науковиці,
котра, схоже, має психічний зрив.
На щастя, оскільки ви вже привели нас до прірви,
ми можемо з легкістю перезапустити проєкт,
якщо ви так і відмовлятиметеся.
Без мене нічого не вийде.
То поводьтеся як годиться.
Подумайте про сотні колег, про мільярди людей і користь
від наших нановолокон.
Я не хочу бути грубим,
та пам'ятайте, що ми спонсоруємо ваш дозвіл на перебування в країні.
Ви не зможете залишатися тут по робочій візі, якщо не працюватимете.
Я цього всього не потерплю.
Спинися.
Спинися. Спинися!
Візьми слухавку. Трясця, візьми слухавку!
Привіт. Відлік повернувся.
Що?
Я увімкнула реакційну камеру, і знову.
Цифри були тут, я їх бачила, але не знаю чому.
Нащо? Ти ж усе закрила.
Звісно, я все закрила.
Тоді нащо знову ввімкнула, Оґґі?
Я хотіла знати, чи це насправді.
Оґґі, це насправді. Ми обоє бачили.
Ми ще із цим розберемося.
Гадаю, я знаю, чому вчені вбивають себе. Я розумію.
Не кажи так.
Я нічого не робитиму, я просто...
Ти не міг би приїхати?
Так, звісно.
Ти в лабораторії?
Де ти?
Удома... Я вдома.
Куди ти збираєшся?
У тебе хтось там є?
Я їду до тебе. Скоро буду.
У тебе хтось є.
Оґґі, я їду до тебе і якомога швидше, і ми...
Зайнятий? Скасуй усе.
Я думав, ти з Раджем.
Я сказала йому, що тебе кинула дівчина.
- У мене немає дівчини. - Ясна річ.
Де твій шолом?
Третій рівень.
Де це має бути?
Здається, ми в Шанду.
Його ще називають...
Занаду. Там Кубла Хан заснував свій величний купол розваг.
Так. Ми знаємо, що ми в системі трьох зірок.
І не можемо передбачити рух трьох тіл у просторі тривалий час.
Класична проблема трьох тіл.
І, як відомо, для неї немає загального рішення.
Хіба що ти змогла її розв'язати дорогою сюди.
Дивися.
Ось вона.
Привіт.
Ми ні з ким не говоримо.
А, ясно.
Ти в армії.
Цього разу ми тебе врятуємо.
Як і всі попередні рази?
Ну-бо.
- Ходімо, нам туди. - Чекай.
Твої шанси збігають, Коперник.
Скоро настане кінець світу назавжди.
Великий Хане, дозвольте представити вам
Коперника і сера Френсіса Бекона.
Та ну, годі вам.
Великий Хане, ми саме хотіли показати наше рішення.
Так, усе в силі.
Та чи є в новачків альтернативна пропозиція?
А вона є?
Великий Хане, ми вважаємо, що вирішити цю задачу неможливо.
Тоді не зважаймо.
Послухаймо сера Ісаака Ньютона й професора Тюрінга.
Може, навчитеся чогось на потім.
Я розробив науку, яку називаю «математичний аналіз»,
щоб передбачити рух сонць.
І ці розрахунки виконує моя чудова людська рахівниця.
Скільки ж там солдатів?
Тридцять мільйонів.
Звісно, серед них нема математиків,
але всі вони вміють тримати прапорці в один чи інший спосіб.
Одиниці й нулі.
Це ж людський комп'ютер.
Починайте розрахунки.
Коли буде наступна ера хаосу?
Уже починаємо, Великий Хане.
Запустіть програму для обчислення сонячної орбіти
«Три тіла 1.0».
Боже милий.
Мені здається, переможця вже обрано.
А ти зачекай.
До палацу!
Що каже людська рахівниця?
За три дні почнеться ера хаосу.
Вона триватиме вісім місяців,
після чого настане стабільна ера на 10 000 років.
Солдати! Дегідратація!
Вісім місяців і три дні!
Гаразд, вісім місяців і три дні.
Знову стабільна ера.
Скільки минуло часу?
Рівно вісім місяців і три дні.
Великий Хане, наш комп'ютер довів свою правоту.
Ми перемогли.
Так не може бути.
Вони розрахували?
За сучасною фізикою — ні.
Їм потрібні параметри всіх трьох тіл.
Замовкни, троль.
Наш комп'ютер працює.
- Ваші розрахунки не справдяться. - Тиша. Охоронці.
Зваріть їх.
Ні. Ні, чекайте.
- Стійте. - Ой! Чекайте.
- Геть! - Це неправильно.
Я не мала можливості пояснити.
- Це не спрацює. - Звали!
- Розрахунки не виправдаються! - Чорт!
Трясця!
Вони хочуть нас убити!
Мене задовбала це клята гра!
Уважно, Руні!
Це ж подумки! Усе гаразд!
Великий Хане, зупини її.
Це вона. Але це наша гра.
Глянь, Великий Хане!
Вони всі в ряд.
Це сизигія.
І що? Вони затьмарюють одне одного.
На планеті не спекотніше, ніж раніше.
Що це відбувається з моєю армією?
На планету зараз діє сила тяжіння всіх трьох сонць.
Ні!
Шарлатани! Ви обоє!
Допоможіть! Коперник!
- Ні. Ні! - Рятуй мене!
- Урятуй! - Ні!
Я тебе тримаю!
Ні!
Проблема трьох тіл — це не задача.
Наш обов'язок — урятувати цих людей.
Граф сказав, що вкрай важливо вижити.
Мета гри — допомогти їм вижити.
Як, бляха, це зробити? Тут ніщо не виживе.
Цивілізацію номер 184 було знищено
сукупним гравітаційним тяжінням сизигії трьох сонць.
Але в цій цивілізації
ви правильно визначили ваше призначення в грі.
Ви перейшли на четвертий рівень.
Заходьте.
Містере Евансе.
Феліксе.
Сер, маємо двох нових кандидатів для Шостого регіону.
Жінка, Коперник, дуже прив'язана до юної Послідовниці.
Це мене не дивує.
Хай цих двох перевірять для Лондонського саміту.
Так точно.
Перепрошую, Господь.
Отже.
Де я зупинився?
А, так.
«Казка про Гензеля й Гретель».
Ви сказали, що хлопчик, Гензель, боявся, а дівчинка — ні.
Наразі ні.
Але чому один боїться, а інший — ні?
Люди відчувають страх окремо від інших?
Це особисті емоції, так.
Для нас страх — це те, що ми відчуваємо як одне ціле.
Наші предки були такими.
Крихітні ссавці, які вижили, ховаючись.
Але, здається, ви перестали боятися.
Чому ви це кажете?
Ви зв'язалися з іншою планетою.
Хіба так чинить боязкий вид?
Не весь вид. Ні, Господи.
Одна жінка.
Одна-єдина безстрашна жінка.
Є ще безстрашні люди?
Час від часу вони з'являються.
І ми часто дивимося на них як на натхнення для інших.
Відсутність страху веде до вимирання.
Якби ваші предки пішли за безстрашними,
вас би не існувало.
Людство має знову навчитися боятися.
Тоді ми їх навчимо.
КОПЕРНИК ЗАПРОШУЄМО ДО ЧЕТВЕРТОГО РІВНЯ
СЬОГОДНІ О 22:00 В «САНСЕТ-ЛАУНЖ»
Покажи запрошення.
Докторе Чанґ, містере Руні.
Я вас вітаю.
Ви єдині у Великій Британії, хто дійшов так далеко.
Нас дуже вразила ваша робота.
Ваша допомога, містере Руні,
у визначенні параметрів гри була надважливою.
І ваша партнерська підтримка.
Дякую.
А ви, докторе Чанґ.
Ви збагнули, що рідний світ був частиною системи трьох тіл.
Є й інші гравці, які це зробили, але ви зрозуміли, що справді надважливо.
Не планета, а її люди.
Ви відчули їхню біду.
Активність вашої поясної кори була найбільшою із зареєстрованих.
Так, слухайте. Щодо цього.
Цей інтерфейс. Нічого подібного не існує більше ніде.
Це не наступне покоління. Це ж за п'ять поколінь звідси.
Хто ви насправді?
Відповіді на всі запитання чекають вас на четвертому рівні.
Щойно будете готові.
Четвертий рівень.
Це пустка.
Докторе Чанґ.
Містере Руні.
Ви це зробили.
Ви мали рацію.
Немає рішення для проблеми трьох тіл.
Жоден комп'ютер не може нескінченно передбачати поведінку трьох тіл.
З трьома сонцями в небі кожна цивілізація закінчується хаосом.
Зрештою настане катаклізм, від якого ми не зможемо оговтатися.
Нашу планету розірве навпіл
або затягне в одне із сонць,
чи-то назавжди викине в космос.
Коли знаєте, що планета приречена,
яким буде рішення?
Утекти.
Знайти новий дім.
Правильно.
Наш єдиний шанс вижити полягає в іншому місці.
Щойно ми отримали запрошення у ваш світ,
ми знали, куди вирушаємо.
Ми побудували міжзоряний флот із 1000 кораблів.
Вони — остання надія Цивілізації номер 9478.
І вони вже в дорозі.
Більшість із нас змушена залишатися.
Але що поробиш.
Якщо один із нас виживе, ми всі виживемо.
Ви ж нас приймете?
Без вашої допомоги нам не впоратися.
Ми дуже чекаємо зустрічі.
Я не зовсім розумію. Хочете сказати, що вони справжні?
Ми називаємо їх Сан-Ті.
Перша людина, що зв'язалася з ними, була з Китаю.
«Сан ті рен» китайською...
-«Народ трьох сонць». - Так.
Ці Сан-Ті Рен.
Вони летять сюди?
З нестабільної системи трьох зірок.
За чотири світлові роки. Щомиті вони все ближче.
Вони створили цю технологію, щоб розповісти про себе.
І вони так виглядають? Як ми?
Це невеличка вільність.
Бо вам так краще.
Хочете сказати, що цю гру створили іншопланетяни?
Подумай сам. Ці технології на сто років випереджають наші.
Ні. Так. Звісно. Дивовижний ШІ.
Ну, ота пані з мечем і мила дитина.
Але годі вже.
А прискорювачі й мерехтіння зірок?
Джин. Нас розводять.
Це може бути єдиним поясненням усього цього.
Найпростіше пояснення — найкраще. Бритва Оккама?
Хай буде бритва Оккама.
Ця ненормальна хоче здерти гроші в багатія, який любить відеоігри.
Ваші гроші не потрібні.
У нас є свої.
Якщо не хочете бути тут, можете йти.
Гаразд. Це дуже люб'язно. Ходімо, Джин.
Чекай, Руні. Ти не хочеш дізнатися більше?
Ходімо. Це ж кляте безумство. Вона торочить про прибульців.
Гадаю, варто залишитися.
Добре. Хай так. Ось що я скажу.
Залишайся. Я буду в пабі, коли ти отямишся.
Ні, Руні. Джеку.
Джеку!
Ми проведемо конференцію
для всіх чемпіонів четвертого рівня з усього світу,
щоб привітати вас в організації.
8 ЛИСТОПАДА О 19:00
Сподіваюся, прийдете.
Ви маєте зрозуміти почуття Сан-Ті.
Адже й ви колись утратили рідний дім, чи не так?
Та повінь у Хубеї.
До переїзду в Нову Зеландію.
Звідки ви про це знаєте?
Що ви пам'ятаєте?
Небагато. Я була дитиною.
Я пам'ятаю, як мій дім знесло посеред ночі.
Батьки схопили мене й кинули на шмат дверної рами.
Моїх батьків затягнуло течією під воду.
І все. Тоді я бачила їх востаннє.
Їхнє життя тривало у вас.
Якщо вижили ви,
значить, вижили й вони.
Усі ми так чи інакше загубилися.
Ласкаво просимо.
Будьмо товаришами.
ВЕЙД: ЧАНҐ УДОМА. А РУНІ?
ЩОЙНО ПОВЕРНУВСЯ.
ЗАЧЕКАЙ, ДОКИ НЕ ЛЯЖЕ СПАТИ.
Та якого ж біса.
Клятий «Водафон».
Кому ти хочеш подзвонити?
Я тебе попереджаю.
У кожній кімнаті є камери.
Ну є.
Ти сказала, що я можу йти.
І таки міг.
Так, усе. Геть із мого...
Не чіпай мене!
Треба було лише подовжити грати.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька