Flottiljamiral William sa att du var här.
Är nåt på tok, sir?
- Är det första gången du är befäl? - Får jag fråga vad ni vill?
Jag tar tillbaka frågan. Det är första gången.
Bäst i klassen på Royal Naval College, bäst de senaste tio åren.
Amiral Cannon sa att du är bäst av alla.
- Om ni headhuntar åt MI5... - Jag är inte från MI5. Vad tycker du?
- Om vadå? - Det där.
Snabbaste jagaren, Sea Viper-luftvärn, bästa radarsystemet.
Jag bad om din åsikt, inte ett pressmeddelande.
Ni är inte min överordnade, sir.
Jag behöver inte svara på era frågor.
Fråga dig varför jag har kommit ända till Govan för din skull.
Jag är den mest upptagna mannen du har träffat,
men jag har lagt timmar på att tala med befäl, instruktörer
och diverse andra båtjävlar du råkat på.
Det är smickrande,
men jag diskuterar inte känsliga försvarsfrågor med främlingar.
Du kan ju be mig visa leg. Då ser du vem jag är och var jag arbetar.
Men då vet jag att du är en vekling, precis som andra höjdare inom flottan.
Kan ni visa ert leg, sir?
Fartyget designades för 1900-talskonflikter, mr Wade.
Det är för dyrt för asymmetrisk krigföring mot ickestatliga fiender,
sårbart för billigt krigsmateriel och brukar 4 000 liter diesel i timmen.
Om jag fick några miljarder till försvaret skulle jag hellre lägga dem på drönare.
- Varför tog du värvning? - För att försvara mitt land.
Jag behöver dig till nåt mycket viktigare.
De ska ju komma först om 400 år.
Hur vet du att de är snälla?
Snälla?
När människor med avancerad teknologi stöter på andra med mer primitiv teknologi
brukar det inte gå så bra för de primitiva.
- Är du den snälla snuten? - Det beror på vem du frågar.
Var är den elaka?
Han ser på.
Den 15:e augusti 1977 ringde ET hem.
- Fick du svar från utomjordingarna? - Ja.
Från San-Ti-lyssnaren som tog emot mitt meddelande.
Och San-Ti... Han, eller den, sa:
"Gör det inte. Det slutar aldrig väl." Men du gjorde det ändå.
- Ja. - Varför det?
För att vår civilisation inte längre kan lösa sina egna problem.
Det är minst tio undercover-poliser som bevakar oss.
- Det räcker inte. - Är de fortfarande efter oss?
Jag ledde polisen till dem, så... ja.
Ska du verkligen ta alla de där?
- De är mot ångest. Jag har ångest. - Jag vet.
- Folk vill döda oss. Utomjordingar. - Ja, men du knaprar dem som godis.
Auggie, jag älskar dig, men kan du lägga av?
Nu minns jag varför vi inte bor ihop längre.
Låt mig bara få mina piller och min müsli.
Varför är inte Raj här och skyddar oss i sin heta uniform?
Han är på hemligt uppdrag.
Vi ses en gång i veckan. Jag vet inte vad som pågår.
Jag trodde jag kände Veras mamma.
Hon brukade laga gan guo-potatis till mig när jag hade hemlängtan.
Hon var som en gullig moster.
Fan...
- Hon har känt oss i evigheter. - Ja.
De styr oss som...
- Du vet, med snören... Vad... - Marionetter?
Ja. Hur kunde jag glömma bort ordet?
Jag tänker inte vara nån jävla marionett.
Ska vi alltså besegra utomjordingarna?
Klart att det låter korkat när du säger det så.
- Hur länge tror du att vi måste stanna? - Vet inte.
Tills det är säkert, antar jag.
- Och när är det säkert? - Jag vet inte.
För att vara geni har du dålig koll.
- Mer tid med den snälla snuten? - Te? Kaffe?
Allt du har berättat stämmer.
Du har varit hjälpsam.
- Varför då? - Frälsaren lät er gripa mig.
Då är jag inte värdefull längre, och då utgör det jag vet inte ett hot.
Stör det dig?
Vill jag tro att jag är viktig? Naturligtvis. Så pass fåfäng är jag.
Det är säkert du också, fast kanske inte vad gäller utseendet.
Men jag är oviktig nu. Du är oviktig.
De som ser på är oviktiga.
Det enda viktiga är detta: De är på väg.
Och Evans?
- Är han fortfarande viktig? - Det vet jag inte.
Vi hade rätt om att han är Veras far.
Bara rent biologiskt.
- Du dolde sanningen för henne. - Ja.
- Varför det? - Hon var inte stark nog.
Du försökte alltså skydda henne.
Men du lyckades inte, eller hur?
Du kanske inte är den snälla, trots allt.
Evans kanske berättade.
Hon träffade honom aldrig.
Första gången han såg henne låg hon i kistan.
- Jag trodde att jag var en kass farsa. - Det är du säkert.
När du gav Jin Cheng VR-headsetet, sa du att det var Veras.
Jag ljög.
Varför rekrytera henne?
Hon kan bli sin generations bästa fysiker.
Bättre än du?
Nej.
- Det är en sak vi inte förstår. - Bara en?
Det tar fyra år för en radiosignal från vår planet att nå deras.
Och fyra år att få ett svar.
Men så vitt vi vet, tillbringar Evans det mesta av sin tid ombord på Domedagen.
Vad gör han? Väntar i åtta år på ett svar?
Nej.
Jag är en idiot som aldrig läste vidare, men det verkar inte klokt. Såvida...
- Ja? - Såvida de inte kan kommunicera snabbare.
Det är omöjligt att kommunicera snabbare än ljuset.
För oss, ja.
Jag önskar att jag kunde visa dig hur framtiden ser ut.
Den blir nog inte så storslagen som du tror.
- Är du intresserad av historia? - Det var inte mitt bästa ämne.
Om jag ens hade ett.
Nånsin gjort ett dna-test? Kollat ditt ursprung?
Det har jag.
- Vet du vad jag är? - Halvschakal?
Europeisk korsning. Trist som fan.
Förutom en sak. Jag är mongol till en procent.
Då är vi nästan bröder.
Vet du vad det här är? Stigbyglar i järn.
Nästan tusen år gamla.
Titta.
Djingis khans armé var först med dem.
De stred bättre till häst än fienden.
De erövrade världen. De knullade runt. Därför är jag lite mongol.
Hur mycket säljs såna här för?
Vet inte. De är en gåva från en kinesisk vän.
En mer framgångsrik kinesisk vän.
Uppenbarligen.
Du gjorde det bra med tanten.
Hon döljer inget.
- Hon tror inte att det spelar nån roll. - Hon underskattar oss.
Ja, eller så är det kört.
Om du har rätt i att Evans har sparat sin kommunikation med San-Ti...
Det har han. Det är som Guds ord för dem, som Bibeln.
Vi måste få tag i den Bibeln. Vi måste ta reda på allt om de jävlarna.
Vi har 400 år på oss, men planer kräver underrättelser.
- Vi måste veta vad de har för stigbyglar. - Precis.
Det är som en gisslansituation, förutom att gisslan är en hårddisk
eller vad de nu har använt.
Den finns ombord på Domedagen. Det är det enda säkra stället.
Vi måste få tag i den.
En svår nöt att knäcka.
Det kan vara över tusen personer ombord.
- Mänsklighetens förrädare. - Däribland barn.
Ja, synd att föräldrarna svek sin egen art, men så är det.
Hur oskadliggör vi alla ombord utan att skada informationen?
Om vi sätter in specialstyrkorna blir det ett blodbad för båda sidor.
Och de skulle antagligen få tid att förstöra hårddisken.
Ja, otänkbart.
En missil kan förstöra det vi är ute efter.
Gas skulle kunna funka, men ett fartyg är välventilerat.
- Vilka skitidéer, Clarence. - Förlåt. Ville du ha en bra idé?
Lite kuriosa.
Domedagen har bokat plats hos Panamas kanalmyndighet för nästa månad.
Moralen verkar hög, trots allt.
Alla spelar oberörda när du är i närheten.
- Många är oroliga. - Självklart.
En del har anhöriga i fängelse. Andra är försvunna.
Såna här tillfällen sätter vår tro på prov.
Har din tro prövats?
Vi trodde att Frälsaren vakade över oss.
Till skillnad från de mytiska gudarna vår art har hittat på,
vakar vår Frälsare faktiskt över oss.
Men räden i England...
Jag förstår inte.
Visst har du en katt?
Förstår din katt varför vi färdas över Atlanten?
Förlåt. Jag...
Frälsaren talar med mig dagligen.
Räden var ingen överraskning.
Tror du att de hade låtit den ske om de inte hade velat det?
Nej.
Om våra kamrater i England fängslades eller dog,
ingick det i Frälsarens plan.
Ja. Självklart.
Vi ses till middagen.
Frälsaren,
jag förstår att tystnad är en del av planen,
men jag står alltjämt till tjänst.
Vi står alltjämt till er tjänst.
Vi har aldrig ljugit för er.
Aldrig.
Snälla.
Tala med oss igen.
Snälla.
Dateringen stämmer bra. Fabergés bästa verk är från 1900-talet...
Okej.
...från samma tid som bilen, telefonen och elektriciteten. Här är en röd...
- Den där är bra. - Helvete!
- Varför smyger du dig på mig? - En miljon pund.
En spoiler.
Jag stannade till i affären. Ni fick säkert bara skit att äta.
- Har du hittat subban som dödade Jack? - Nej. Inte än.
De har gömt undan sina hemligheter på ett stort fartyg.
Om vi ska få tag i dem, behöver vi dina nanofibrer.
Va?
- Vill du ha rättvisa? - Ja, men det är ditt jobb.
- Jag ber dig bara börja jobba igen. - Lätt för dig att säga.
- Du har ingen tidsbomb i skallen. - Jag fattar att du är rädd.
Men det är vår enda chans att stoppa dem, och jag behöver din hjälp.
Varför det? Vad ska mina nanofibrer göra?
Det kan jag inte säga.
Ska jag lita blint på dig?
Ja.
Vill du röka?
- Man får inte röka här. - Fan, då råkar jag i klistret.
Det hjälper ändå inte.
Inte poliserna där ute heller. Förstår du det?
Nån som är fyra ljusår bort kan inpränta saker på min näthinna,
så män med vapen lär inte kunna skydda mig.
- Utomjordingarna dödade inte Jack. - Herregud. Jag behöver en sup.
- Wow. Gamla gardet. - Sån är jag.
- Vad är det? - Whisky.
- Det är vidrigt. - Har inte råd med den goda.
Siffrorna...
Varför kom de inte tillbaka?
Frälsaren verkar ha slutat vaka över sin flock.
Ni har alla handplockats av kommendörkapten Varma.
Ni är flottans bästa tekniker. Det betyder inte ett skit för mig.
Ni undrar nog varför ni följer en civil irländares order.
Måste vara första gången.
Ni har sex dagar på er att slutföra ett projekt.
När det är gjort väntar varken medaljer, erkännande
eller ära.
Men de här sex dagarna är de viktigaste i era liv,
så inga jävla misstag.
Han är ett riktigt arsel, va?
Är han riktig?
Ta era väskor, så åker vi.
Är det inte lite udda att han valde ut Jins pojkvän till uppdraget?
Allt han gör är udda.
Varför ska inte du med?
- Fel kompetens. - Har du kompetens?
För ett tag sen ledde jag en mordutredning.
En mexikan knuffade sin fru från en klippa. Vet du varför?
Tequila.
- Hej, Saul. Och hej, främling. - Hej, kompis.
- Hur är det? - Bra.
Bara bra.
Mr Pugh skjutsade hit mig.
Mr Downing. Jag är Selwin Pugh. Jag företräder Jack Rooneys dödsbo.
Ursäkta att jag stör, men det är angeläget med tanke på kvarlåtenskapens storlek.
- Är det ett riktigt ord? - Ja, det är det.
Förlåt, jag är superhög.
Min klient, den framlidna mr Rooney, har lämnat dig hälften av sin egendom,
vilket efter skatt utgör nästan 20 miljoner pund.
När allt är undertecknat och inskickat,
behöver vi bara veta var vi ska sätta in pengarna.
- Jag ser till att han skriver på. - Tack.
Då ska jag bege mig.
Tack.
Jävlar.
Vill du ha dem?
Du vet vad Jack hade velat.
Hitta världens bästa onkolog, de senaste behandlingarna...
- För sent. - Ge det en chans. Hur vet du det?
Jag har fått en andra bedömning. Jag är inte dum.
Den har spridit sig.
Jag vill inte lägga tiden jag har kvar på att bli stucken och klämd på.
Jag vill bara sitta och titta på himlen.
Äta god mat.
Ha några riktigt bra veckor innan det blir för jobbigt.
Jag fattar.
Jag skulle göra samma sak.
- Är du hungrig? - Vrålhungrig.
Det finns ett piroghak en bit bort.
Jag älskar piroger.
Vi kan köpa fem miljoner om du vill.
Dykare ett här.
Sidovinschar på plats. Styrbordsvinschar installeras nu.
Uppfattat. Babordspelaren är här.
Påbörjar inkoppling av fibrer på babordssidan om tio minuter.
När fibrerna är spända kan vi dra tillbaka näten.
Var försiktiga.
Vi måste åldra den innan nanofibrerna läggs till.
Ett lager rost till. Den ska se 30 år gammal ut.
- Går allt planenligt? - Ja, sir.
Domedagen är här om 26 timmar.
- Är du okej? - Jadå.
Det här är inte kommendörkaptenens starkaste sida. Dubbelkolla allt.
- Hur många är det ombord? - Det vet vi inte.
- Nån från kanalmyndigheten? - Lotsen.
Han ska ledsaga fartyget ända till Stilla havet.
Kan vi inte...
Går det att varna honom?
Vet du hur många som dog när kanalen byggdes?
Det gör ingen. Uppskattningsvis mellan fem och tjugo tusen.
Malaria och gula febern tog de flesta.
Sen var det lerskred, sprängolyckor och drunkningar.
Det var en katastrof, men de grävde på tills det var klart.
Vad är viktigast för mänskligheten?
En kanal eller att besegra en fiende som vill ta över vår värld?
Jag litar inte på henne. Trippelkolla allt.
Hur många är det ombord?
- Jag vet inte. - Du tillhör flottan.
Du vet säkert hur stor besättningen är.
Det är inget örlogsfartyg, utan ett ombyggt tankfartyg.
Om systemen är automatiserade krävs det inte så många.
- Gissa, då. - Jag vet inte.
Det kanske inte funkar.
Varför skulle det inte funka?
Vi har aldrig tillverkat så långa fibrer förut.
De har inte testats i vatten. Vi vet inte om pålarna...
Pålarna håller.
- Du vill att det ska funka. - Självklart.
Fast du inte vet hur många vi kommer att döda?
Du vet inget om dem, varken vilka de är, vad de heter eller varför de måste dö.
Jag vet vad det viktiga är.
- De hade inte sänt hit oss... - Vilka då?
Wade? Vem fan är Wade? Vilka är hans chefer?
Vi ska döda människor vi inte känner av okänd orsak,
och du säger: "Visst. Okej."
Jag är inte som du. Det här var inte vad jag ville.
Du förstår det här bättre än jag.
Du är militär.
Vad tror du att det är som pågår?
Jag tror att vi är i krig.
Det var den sista. Kör.
Charlie Charlie One, klartecken.
Charlie Charlie One, vi har klartecken.
Kontrollerar tre-ett.
Är du okej?
Här kommer de.
Det stämmer.
Det funkar inte.
Varför funkar det inte?
Det funkar.
Hallå, titta!
Titta!
- Vad var det? - Jag vet inte. Har vi en brandövning?
Spring!
Felix!
Blir vi attackerade?
Hallå!
Förlåt mig, Frälsare.
...inväntar instruktioner.
Gratulerar, dr Salazar.
Mr Wade, kommendörkapten Varma! Vi har hittat honom.
Tack.
Inget än?
- Det har bara gått två veckor. - Bara?
Jag sa det till Wade. Han vägrade höra på.
Hur lång tid tar det? Tänk inte. Gissa.
Om kvantkrypteringen ligger 20 år före oss,
skulle mediantiden bli 3,8 biljoner år.
Larva dig inte.
Vi kanske har tur. 3,8 miljarder år?
Ni kan spräcka den.
- Va? - Ja. Titta inuti. Ni kanske lär er nåt.
Jag tänker inte spräcka den.
Den är värdelös om vi inte kommer åt informationen.
Som jag sa från början: Att forcera den är ingen...
Vad hände?
Vi är inne.
Du gjorde inget.
De vill visa oss vad det finns i den.
Tjugoåtta gig med text- och mediafiler?
- Har man inte mer på mobilen? - Kanske inte just du, men...
Det där, då?
Jag känner inte igen filtypen.
Hundra petabyte.
- Det säger mig inget. - Det betyder hundra miljoner gigabyte.
Det är mer än min mobil.
Det där ljudet... Det hade du inte gillat.
Som Guds naglar mot en griffeltavla.
Jag beklagar förlusten.
Men han verkade ju inte dra sitt lass hemma.
Du sa att dina rymdvänner lät oss splittra organisationen och gripa dig.
Tillät de det här också?
- Ja. - Varför det?
Varför skulle de låta oss förstöra fartyget och döda din pojkvän?
Jag har inte förmågan att förstå deras skäl.
Det gör inget.
Jag vet att de ska rädda oss från oss själva.
De är de enda som kan göra det.
Var försiktig med vad du vet. Det är oftast där problemen börjar.
Jag vet också saker. Vänta, jag sa ju att man skulle vara försiktig med sånt...
Men jag tror att det jag vet skulle intressera dig.
Du vill slå min tro i spillror,
men den är starkare än du, för de är mäktigare än du.
Nyss visste du och nu tror du, men det är lugnt.
Tro är bra. Jag tror också, men på att vi krossar dem när de kommer.
Din tro är mer löjeväckande för mig än min är för dig.
Den bygger på det jag vet. Minns du vad jag sa om det?
Sånt som du vill veta.
Varför fick vi förstöra fartyget, döda deras följare,
avbryta er fest och anhålla dig?
Är jag anhållen? Vad har jag begått för brott?
Vad är det?
Det här? Det vi hittade ombord på Domedagen.
Vi jobbade hårdare än Shakespeare på att fixa dialogen.
Det är en inspelning på samtalen mellan Evans och Frälsaren. Här.
Det är de bästa bitarna. Lyssna igenom dem,
så får du veta vilka dina rymdvänner är och vad de egentligen tycker.
Var försiktig med vad du vet. Det är där problemen börjar.
Kan ni aldrig säga nåt som ni vet inte stämmer? Ljuga?
Gör du också det? Ljuger du?
Jag försöker låta bli, men ja.
Alla gör det ibland, på ett eller annat vis.
Vi tror att vi förstår nu.
En lögnare är nån vars ord är falska.
En lögnare går inte att lita på.
Vi kan inte samexistera med lögnare.
Vi är rädda för er.
Frälsaren?
Frälsaren, är du där?
Augustina Salazar här. Jag kan inte svara...
Hej, det är Raj. Lämna ett meddelande.
Fan också.
Vad fan?
- Vad gör du här? - Hämtar dig.
Varför det?
De flesta blir smickrade om chefen kör dem till jobbet.
Du är inte min chef.
Hörru!
Kommendörkapten Varma sa att du förstår dig på högre dimensioner.
- När pratade du med Raj? - Jag talar ofta med mina anställda.
Han tillhör flottan. Hans chef är kungen av England.
Har han inte sagt att han jobbar för mig? Bra.
Varför ska jag tro dig?
Högre dimensioner.
Du har diskuterat ämnet med kommendörkapten Varma.
- Berättade han det? - Förstår du dig på sånt?
Det gör ingen. Våra hjärnor utvecklades i tre dimensioner, inte tio.
Jag förstår mig på dem i den mån vi kan förstå oss på dem.
Efter Varmas senaste uppdrag har vi skäl att tro att den förståelsen behövs.
Jag vet inget om hans uppdrag.
Jag har inte fått tag i honom. Var har han varit?
Du är påstridig.
- Jag? - Och tjatig.
- Du borde inte jobba för mig. - Det gör jag inte.
Som du vill.
- Vad vill du veta om högre dimensioner? - Betyder ordet sofon nåt för dig?
De vill visa oss nåt.
- Vad? - Vet inte. Ingen har sett det än.
- Har nån sett det? - Nej, sir.
- Är det en ny nivå av spelet? - Kanske.
- Vad gör vi nu? - Förbered dig på nåt mycket underligt.
- Jag har hört det. - Nej, nåt mycket underligt.
Det går säkert bra.
Men hur börjar man?
- Ta på dig den. - Är det allt?
Om de vill visa oss nåt ser de till att det funkar.
Då så.
Herrejävlar!
Ja.
- Hur vet de vad vi har på oss? - Vet inte.
Vem är hon?
En AI. Eller kanske en av dem.
Ser de ut som vi?
Vi ser inte alls ut så här. Det här är för er skull.
- Hur ser ni egentligen ut? - Ni skulle inte gilla det.
Varför tog du hit oss?
För att berätta att vi är dömda till undergång. Som art.
Varför det?
- När når vår flotta jorden? - Om 400 år.
Därför är vi dömda.
Människor har funnits i mer än 100 000 år.
Under större delen av den tiden har ni påmint om apor.
Hur lång tid tog det er att upptäcka jordbruk?
Kom till den jävla saken istället.
Det tog 90 000 år att gå från samlare och jägare till bönder.
Och hur lång tid tog det för er att bli industrialiserade?
Omkring 10 000 år.
- Kärnkraft? - Två hundra år.
Datorer? Informationsåldern?
Femtio år.
Hur lång tid tog det för oss att gå från jägare till bönder,
och vidare till industrialisering och kärnkraft?
Mycket längre.
Vår planet är stabil. Våra katastrofer är inga katastrofer.
Vi har aldrig behövt börja om. Det måste de göra varje gång de utplånas.
Det tar 400 år innan vi når fram.
Vid det laget har ni överträffat oss med råge.
Ni kommer att besegra oss
och förgöra vår värld för att bli av med hotet.
Det här är ingen erövring, utan en begravningskortege.
Såvida ni inte kan avväpna oss
och stoppa våra framsteg.
- Kan ni det? - Ja.
Vi ska stoppa er forskning.
Vi gör det med våra sofoner.
- Vad är en sofon? - En proton.
Som vi gjort om till en kännande dator.
Man kan inte göra datorer så små.
- Det är omöjligt. - För er, ja.
Universum har fler dimensioner än de tre vi bebor.
De är dolda,
och så hopfällda att vi inte se dem.
Men vi har tekniken för att veckla ut dem.
Vi kan samla energier som är otänkbara för er i en enda proton.
När vi vecklar ut dess högre dimension...
...blir även en pytteliten proton oerhört stor.
Vårt medvetande är lika stort som världen.
Sofon, är du vaken?
Vaken och medveten. Jag förstår mitt syfte.
Jag kan återgå till min ursprungliga storlek.
Gör det.
Vi lade alla våra resurser på fyra sofoner.
Två par om två.
Paren är sammankopplade på kvantnivå.
Två finns hos oss.
De andra två har vi sänt till er.
Allt de ser och hör, ser och hör vi i samma stund.
Trots att de är ljusår bort.
Protoner har i princip ingen massa.
Det är lätt att få upp dem i ljusets hastighet.
Även ni kan göra det.
De finns redan i ert solsystem.
Vi sände dem till er,
till de platser där era främsta tänkare utforskar verkligheten på grundnivå.
Vi ska förstöra forskningen som kan besegra oss.
Era resultat blir kaotiska och betydelselösa.
Universum kommer att förbli ett mysterium för er.
Istället för sanning får ni mirakler.
Vi ska svepa in er i en illusion...
...så att ni ser det vi vill att ni ska se.
Vi är överallt. Var som helst.
Vi ser alltid på. Vi lär oss era hemligheter.
Vi avslöjar era lögner.
Och vi ska lära er att frukta igen.
Njuter i solen.
Den här krabaten kan ta sig runt jorden tre gånger under sin livstid.
NI ÄR KRYP
Undertexter: Love Waurio