El pànic massiu continua
arreu del món per l'esdeveniment "Ull al cel".
Milions surten al carrer
en saber que la raça alienígena,
els San-Ti, es dirigeix a la Terra.
Molts països han desplegat l'exèrcit
en un intent per calmar els disturbis.
Tot i assegurar que els àliens tardaran 400 anys a arribar a la Terra...
El secretari general Joseph també ha dit que la sessió...
La humanitat sobreviurà aquesta crisi,
tal com hem sobreviscut a totes les anteriors.
El Home Office no confirma ni desmenteix
la formació d'una agència multinacional dedicada a la defensa global.
No som insectes!
El nombre de morts segueix creixent...
El primer ministre demana calma i estar alerta.
Londres torna a cremar aquesta nit
mentre els disturbis continuen després de l'anunci de la raça alienígena...
El primer ministre demana estar alerta i mantenir la calma.
En el seu discurs, àmpliament televisat,
ha reiterat que els San-Ti no arribaran fins d'aquí a 400 anys.
Els EUA han establert tocs de queda en grans àrees urbanes.
Hem de començar a preparar les generacions futures avui.
Hem creat Els estels, el nostre destí
per recollir fons per defensar el planeta.
No es pot fer res sense diners.
Estem fent el possible per protegir aquest planeta.
Els estels, el nostre destí.
NO SOM INSECTES
Sembla que no tothom tem l'arribada dels San-Ti. N'hi ha qui els esperen...
Han sorgit sectes religioses consagrades a la devoció dels San-Ti.
Per a ells, els àliens són salvadors, no agressors.
L'ordre públic no ha determinat si els grups són perillosos.
Estan vigilant...
Molts han rebut la revelació amb desesperança.
L'NHS ha declarat una emergència de salut mental i,
si falten 400 anys per a l'arribada dels San-Ti,
la crisi es preveu llarga.
L'animarà veure una amiga.
No ha parlat des que el Senyor ha dit que som insectes.
Bé, les deixo fer.
Avisi'ns si necessita res.
Té sort.
No té finestres ni pantalles.
Com creu que és allà fora?
Tothom està mort de por.
La gent s'està suïcidant.
Molts seguidors seus.
Els ha conduït al l'infern.
Per què la Vera havia de morir?
Em va ensenyar a pensar com a científica.
Em va donar un propòsit.
Per què havia de morir la seva filla?
Va ordenar matar en Jack?
Era llest, lleial i divertit i va fer que l'anihilessin.
Per què?
No es limiti a seure i mirar-me.
Digui'm per què!
A l'escenari on van matar el meu pare
hi havia un pòster.
El vaig veure per tot Pequín aquell any.
Es mostrava un home que trencava Buda, Jesús, amb un martell.
I hi havia un disc de rock.
L'eslògan deia:
"Destruïm el vell món, forgem el nou món."
Es l'únic amb què estava d'acord amb la Guàrdia Roja.
"Forjar un nou món".
És el que es pensa que fa?
Ha traït a tothom
i a tots els que han de néixer. Per què?
Perquè uns àliens que ens veuen com insectes ens exterminin?
Perquè ens salvin.
No ha vist l'Ull al cel?
Encara creu que ens volen salvar?
No.
Saben la veritat sobre nosaltres.
Mentim i decebem.
Hi ha una foscor en nosaltres que no poden entendre.
Som massa perillosos per coexistir-hi.
¿I no va pensar que ho estava arriscant tot
convidant una espècie més avançada a conquerir el nostre món?
Hi estava disposada.
Vaig veure el camí que seguíem.
- Vaig veure on ens duia... - Jo, jo i jo.
Quin dret tenia de decidir per tots nosaltres?
La Vera sempre deia que vostè era una gran física,
però no és com la recordaran.
És una traïdora.
I a tu com et recordaran, Jin Cheng?
Com algú que va lluitar.
Ara treballarem per defendre la humanitat des d'aquí,
lluny de disturbis, seguidors dels àliens i cultes suïcides.
Hi podrem planejar tranquil·lament la derrota dels San-Ti.
Posin-se còmodes,
nobles condecorats i gelosos dels anteriors.
Estaran aquí una temporada.
Tot i el que pensa un trist nombre creixent de neandertals,
els San-Ti existeixen.
I ens han declarat la guerra.
Jo penso contraatacar.
Els Sophons ho veuen i ho senten tot. No descobriran els nostres plans?
Que escoltin.
- El que poden fer... - Hi ha coses que no poden fer.
No poden mentir. Ho sabem per les transcripcions de l'Evans.
I ens han dit que només tenen dos Sophons.
"Només"?
Només dos superordinadors omniscients de la mida de protons?
Que van tardar milions d'anys a fer.
La seva tecnologia és lenta. La nostra, ràpida.
Per això volen atacar la recerca.
Que ho facin.
Han sabotejat la recerca més avançada. Com ens refem?
Seguim desenvolupant la nostra tecnologia i, mentrestant,
hem de seguir aprenent com funcionen.
Aprenem de la font.
Vol que els espiem?
- Vol fer un telescopi. - La NASA pot jugar amb telescopis.
Enviarem una sonda per interceptar la flota enemiga.
Ens han enviat Sophons per espiar-nos.
Els hi hem de fer el mateix.
Tenen naus grans o petites? Quines debilitats tenen?
Hem de conèixer l'enemic per combatre'l.
Encara que enviéssim una sonda demà...
No hi arribaríem fins d'aquí a...
uns 398 anys.
L'objectiu és viatjar a un 1 % de la velocitat de la llum, com ells.
Potser ho aconseguiríem d'aquí a cent anys.
Però enviar una sonda de reconeixement ara
- és del tot impossible. - No.
Ells ho han fet. Per què no podem?
No som ells.
No, no ho són.
M'han dit que vol contraatacar. I jo també.
Només hi ha dos Sophons. Poden ser a qualsevol lloc,
però no a tot arreu.
He ordenat que tots els acceleradors del planeta funcionin sense parar.
Creu que això mantindrà la mama i el papa Sophon ocupats?
No gaire.
Poden circumnavegar el planeta en una vuitena de segon.
Hi ha 2.000 acceleradors.
Imaginem que programa experiments en llocs oposats del món
en intervals regulars.
Potser manté un Sophon ocupat.
Posi'n un a la lluna.
La lluna?
Són tres segons anar i tornar.
Queda un Sophon per pintar comptes enrere i trastocar la gent.
Si un Sophon té un únic objectiu, l'altre no pararia.
És un preu alt per a ells.
Aquí ho tenim. Ja treballa per a mi.
Enviaré una sonda d'inspecció per interceptar els San-Ti.
Els enginyers són els millors del món,
però se centren en la viabilitat.
"Estem limitats, res és possible."
Li proposo un repte.
¿Com enviem una sonda a un 1 % de la velocitat de la llum
amb tecnologia existent?
Si se li acut una proposta, vingui a Wychwood Manor i presenti-la.
- En vols? - No, gràcies.
Segur? T'ajudarà amb el dolor.
Ara mateix és suportable.
No cal que et facis l'estirat amb mi, anglès.
Quan sigui la meva hora, ploraré com un nadó, t'ho asseguro.
La veritat és que de tant en tant, em sento força bé.
Així em puc concentrar de ple en el terror de la situació.
No és que hagi començat a creure en Déu,
però m'imagino allà dalt quan tot s'hagi acabat.
A la merda. Això és el que vull que facis:
quan mori, compra't una trituradora de fusta.
Fica'm-hi dins i converteix-me en una broma que pugi fins a l'ozó.
No crec que la màquina nebulitzi
- el teu cos. - No siguis saberut.
És la meva voluntat, mostra un xic de respecte.
Que així sigui.
Ei, nois.
Ei.
Hola.
Estàs bé?
Sí.
Les platges angleses fan cagar.
A l'era Ming, l'armada xinesa va fer un coet de pólvora
amb míssils més petits dins.
Una arma medieval que va causar danys del segle XX.
Hi ha un precedent on s'han obtingut resultats avançats amb material existent.
Cal molta energia per impulsar una sonda d'uns quilos
a un 1 % de la velocitat de la llum.
Però disposem d'aquesta font d'energia.
Vull fer servir armes nuclears.
Una astronau plena de bombes atòmiques?
Potser ha vist massa pel·lis de Vin Diesel.
La massa d'una nau així la faria gairebé impossible d'enviar.
Això és ben cert.
Però com veuen a la pàgina 5, les bombes no estarien a la sonda.
La sonda tindria molt poca massa
i això la faria fàcil d'accelerar.
I com funcionarà exactament?
És a la pàgina 12.
M'he basat en una idea d'Stanislav Ullam del 1940,
la Propulsió nuclear de pulsació.
TERRA
Imaginin una sèrie de dispositius nuclears
espaiats equitativament
des de la Terra fins a la flota dels San-Ti.
Les bombes es podrien col·locar mitjançant una nau espacial existent.
La sonda tindria una massa inferior als mil quilos
i seria propulsada per una vela de radiació.
Quan passa per la primera bomba, la detona
i accelera cap a la segona bomba,
que detona i la torna a accelerar, una vegada i una altra.
Si podem ajustar les detonacions al pas de la sonda
i impartir-li 30 kilonewtons de força per explosió,
la taxa de compost d'acceleració significarà
que tindrem l'1,12 % de la velocitat de la llum en mil explosions.
Com els graons d'una escala, cada bomba ens apropa al nostre destí.
És una idea creativa,
però no s'ha provat i no hi ha marge d'error.
I segurament infringeix alguns tractats nuclears.
Per no parlar del cost. Bilions?
Són punts vàlids. Dra. Cheng?
Els tractats es canvien.
Hem de trobar la solució a un problema científic.
Trobar inversió és feina d'altres.
I qualsevol versió d'això requereix molts diners.
És cert que hi ha poc marge d'error.
Però no és impossible.
La felicito per aquesta proposta tan entretinguda, Dra. Cheng,
però només assolirem aquesta velocitat
amb dècades de recerca
i no amb trucs pirotècnics.
Tenim 400 anys, Sr. Wade,
què són unes poques dècades?
Val la pena intentar-ho.
Com més ens hi apropem, més coses en sabrem.
És la primera proposta que sento per fer-ho en vida
i no tinc cap intenció de morir sense que hàgim aconseguit una merda.
Necessites un despatx.
NO CAL ENTRAR EN PÀNIC
- Els científics... - No arribaran fins d'aquí a 400 anys.
És massa aviat per abastar-se de galetes.
Hem perdut l'oremus.
Una iniciativa ambiciosa, Els estels, el nostre destí,
crida l'atenció dels individus més rics del planeta.
A través de donacions d'entre vuit i nou xifres
els homes i dones més rics han adquirit drets de propietat
d'alguns estels de la Via Làctia. Drets que molts...
No ho entenc.
Són fons per a un esforç bèl·lic.
Recaptació per a rics.
¿Fan donacions
per combatre àliens que han posat un ull al cel gegant?
Almenys fan coses.
N'hi ha que veneren els àliens. També és alguna cosa.
Hauríem d'ajudar la gent
i no finançar una guerra que no passarà fins al 2400.
És emocionant, però, no?
Mola més imaginar-se un futur com La guerra dels mons
que no perdre el temps amb els nostres problemes.
Només vull una cervesa, la que sigui.
Potser al pub en reben avui, però molts en voldran.
¿Podria fer una prereserva
de cinc ampolles del proper enviament del millor whisky?
Quin t'agradaria?
Macallan 30?
És caret.
M'han tocat uns calerons.
...per unir-se a l'Agència d'Intel·ligència Estratègica.
No la tindré fins l'any vinent, va bé?
No estaré disponible.
Endavant.
Volies parlar amb mi?
Tens tres minuts.
Sí, senyor.
Gràcies per rebre'm.
- Crec... - Obre la finestra.
M'estic asfixiant.
Aquesta me la conec, senyor.
La finestra està segellada
i m'ha demanat que l'obrís per veure com responc a una tasca impossible.
Em rendeixo? Faig servir alguna eina?
Trenco la finestra?
Dos minuts.
Sí, senyor.
Crec que em vaig comportar bé a Panamà.
Busques reconeixement?
Potser hauries de tornar a l'armada
i navegar en cercles amb un barret.
No hi vull tornar, vull treballar per a vostè.
Algú amb formació en energia nuclear
i estratègia naval ha de ser a l'equip de flota espacial
i no fent d'administratiu ni obrint maleïdes finestres.
L'equip de flota espacial?
El que dissenya les naus. Fa un mes que el té.
- No tens permís per saber-ho. - Ho sé.
- Quant fa que ho saps? - Dues setmanes.
Fas dues setmanes tard.
- No em volia excedir. - Doncs no hauries de ser aquí.
Posi'm a l'equip de flota.
Fet.
Gràcies.
Senyor.
El Mare Imbrium li encantarà.
Mare Imbrium?
A la Lluna?
Hi estem construint una base des d'on muntarem les naus.
Menys gravetat, naus més grans.
És perillós, però tindràs els teus elogis.
Si sobrevius.
Tanca la finestra.
Hola.
Gràcies a Déu.
Com està?
M'alegro que ja no m'ignoris.
Encara no m'has dit on eres.
En Raj no t'ho ha dit?
En Raj?
- Eres amb ell? - Ei, has pogut venir.
Ei.
I has portat menjar.
És un regal d'inauguració per quan et faci mandra mirar l'oceà.
Ja me l'estimo.
Qui va escriure El peixet d'or?
Diria que Pushkin.
Pushkin, això mateix.
Serà el teu nom.
Pushkin.
Trobo que t'escau.
Gràcies pel sopar, nois.
Ei, no t'embalis.
Com pot ser que treballis per a aquell cabró?
Entenc que el vegis així.
Però és un lluitador. I després de tot el que he passat,
del que hem passat, com no he d'ajudar amb això?
Sembla que l'admiris.
Ho intenta, i és més del que poden dir molts.
És un assassí.
Els San-Ti ens han declarat la guerra.
L'Ull al cel vol dir això.
En Raj no t'ha explicat res de Panamà?
Déu meu.
Coneixes el teu nòvio?
- M'estàs espantant. - Pregunta-l'hi.
A veure si et diu la veritat.
D'acord, però els San-Ti són reals i he de fer alguna cosa...
Estan a 400 anys de distància.
Tothom qui coneixes i estimes haurà mort abans que arribin.
I els seus fills, els nets...
- Fingiràs que no passa res? - No fingeixo res.
En què treballes per a aquell carallot?
Necessito una vela de radiació
d'uns 5 quilòmetres quadrats, però d'una massa inferior a 50 quilos.
No.
Tot depèn d'aquesta nanovela i només tu la pots dissenyar.
He dit que no.
Hi ha els millors físics i els recursos són increïbles.
L'últim cop que físics tenien recursos increïbles, vam tenir Hiroshima.
No estic dissenyant una arma.
No encara.
Ei.
Has matinat.
Sempre soc aquí a l'alba.
M'ho podries haver dit.
No et volia amoïnar.
Què hi podries fer?
M'hauria emprenyat molt si...
Si haguessis...
Si haguessis marxat...
sense dir-me res.
Ei.
Em quedo uns dies més?
I ara, no ho permetré.
Tu ves a salvar el món,
jo estaré la mar de bé aquí.
Imagina que aquest ets tu i l'altre, jo.
Com va, company?
Què dius?
Hi ha la Jin?
No, ha marxat farà uns vint minuts.
Com heu quedat?
Com sempre.
"M'alegro de veure't. Ens veiem aviat. Gràcies per venir. Torna quan vulguis."
I res més?
Com ara?
Mira que ets tossut!
Pensava que estar-te morint faria que t'obrissis una mica.
Ha estat un comiat maco, sense drama.
Per què espatllar-ho?
No he vist ningú estimar com tu l'estimes.
T'ho penses endur a la tomba?
Trituradora de fusta.
Si fos tu, l'hi diria a tot l'univers.
Saps quants cops m'ho he imaginat?
Milions.
I cada cop és estrany i injust per a la Jin
perquè evidentment no se sent de la mateixa manera.
- Potser sí. Com ho saps? - Entesos.
Imaginem que ho faig, sí?
Me n'hi vaig, m'agenollo i li componc un puto sonet.
Aleshores què? Què farà? Deixarà el seu nòvio?
Que el bombin!
M'agradaria ficar-te en un tren cap a Londres
perquè diguis el que has de dir
i buidis el pap.
Què farà en Will?
En Will no farà res.
Ell vol enviar un home moribund a Londres
per declarar-se a una noia
i arruïnar una amistat perfecta.
Sí,
ho hauries de fer.
Té nòvio!
Que el bombin!
Era una operació classificada.
He de seguir les normes.
Fa dies que tenim el mateix permís.
Sí i gairebé no ens hem vist.
Quan se suposa que t'ho hauria hagut de dir?
Vas dir que Panamà
havia estat un exercici ordinari.
Ho havia de dir.
Com pots restar impassible quan van morir mil persones?
Aquella gent va assassinar científics.
Van obstruir la nostra recerca perquè els San-Ti ens matin a tots.
Són els que van matar en Jack.
Què hauries fet en el meu lloc?
Em molesta que semblis tan còmode amb el resultat.
Saps que la teva feina per a en Wade és per preparar una guerra?
Si no t'hi sents còmoda, no té sentit que lideris
- la missió. - No m'arrosseguis al fang.
El que fem no és comparable.
Alguns hem de fer la feina bruta perquè no et taquis.
Creus que l'Auggie és innocent?
Vam usar les nanofibres.
I està destrossada.
Beu fins adormir-se cada nit.
Et passes hores al laboratori o a l'ordinador
i et creus superior,
però som a la mateixa guerra.
Ja està.
Som-hi.
Molt bé, aixeca't-
Vinga.
Et tinc. Compte amb el graó. Soc aquí. Vinga.
Hòstia. Ja està.
Gairebé hi som.
Ja hi som.
Respira.
Tranquil·la. Tot anirà bé.
Escolta, em sap greu.
T'ho podria haver dit abans.
- Sí. - Ho hauria d'haver fet.
Potser tens raó i no hauria de treballar en això.
Ei, és la teva feina.
És l'únic que no pots abandonar.
Ja.
Anirà bé.
És interessant?
Ho hauria de provar.
Em refereixo a llegir.
Llegeixo un munt.
Les darreres setmanes només he llegit i rellegit
les transcripcions entre l'Evans i el seu Senyor.
Tantes pàgines
i tantes hores parlant amb els San-Ti
i mai va esmentar la Vera,
la seva única filla, ni una sola vegada.
Em va dir que vostè no era important, que jo no era important.
Si només som insectes insignificants,
per què no ens va dir la veritat?
Per què va saltar?
Em vaig tornar descuidada amb els meus missatges a l'Evans.
La Vera sempre va tenir traça amb els ordinadors.
Ho va llegir tot.
Què li va dir?
Res.
Ni un paraula.
Ni va deixar ni una nota.
Encara no m'han acusat de res.
No acceptaré més visites ni més preguntes.
Ja en tinc prou.
THOMAS WADE: CONCEDIT.
Entesos.
Podem alliberar-la a les 12 h.
Pot anar on vulgui, però en vull un informe dels moviments
cada quatre hores. Entesos?
- Au. - Què?
- És cruel. - És un elogi.
- No. - De debò.
- És clar. - Només ho dic.
- I tant, cap problema. - Dic que m'agrada.
- M'agrades amb més carn. - D'acord.
Et dona un aire com de catedràtic i és...
- Ho sents, Will? - Sí.
Dic que el veig bé.
- Mare meva. D'acord, perdona. - No passa res.
Pots dir una cosa dolenta de mi.
- Només una? - Només una i estem en paus.
Ets guapa.
Però de manera avorrida.
Ostres, tu.
Ho accepto. M'agrada ser avorrida.
Ets com una estrella de cine, però de pel·lis dolentes.
Series com la dolenta d'Speed 3.
- Speed 3? De debò? - Sí.
Ves a cagar.
És cruel i amb aquesta són tres coses dolentes?
- Però va junt. - Ja.
- Em sap greu, potser m'he passat. - És...
Sabeu què? L'excursió mortal a Londres no va ser inútil del tot.
He vist una cosa.
Jo no havia d'anar a veure la Jin.
No necessita que li obri el meu cor. Té nòvio.
Ets el doble d'home que ell.
- És així. - El que necessita,
i per això va venir fins aquí,
ets tu.
Si tingués el teu coneixement o una desena part del teu talent,
l'hi donaria sense dubtar-ho.
Però no ho tinc,
així que no puc.
No coneixes per a qui treballa.
És un monstre.
Sé que ella no faria res que no fos ètic.
És per al bé comú, oi?
I la teva genialitat l'ajudaria a aconseguir-ho.
Auggie,
no hauria vingut fins aquí si no et necessités.
No.
Prefereixo estar amb tu.
I fins i tot amb tu.
Crec que les vacances s'acaben.
Què és?
Blocador beta.
Val més dir-l'hi ara que no més tard.
- No l'hi agradarà. - Entrem amb tu?
Això encara seria pitjor.
Sí?
- Hi ha un problema. - Més d'un.
Amb l'Escala.
Tota la propulsió prové de les bombes.
La sonda no pot desaccelerar.
D'acord.
Si va a l'1 % de la velocitat de la llum
i l'enemic també en direcció contrària,
tindrem nanosegons per recollir informació.
No és un problema.
Hem de suposar que saben que la sonda s'apropa
pels Sophons.
- La destruiran. - Cap problema.
Com?
No destruiran la sonda.
La deixaran navegar amb la flota i li faran fotos?
La recolliran.
Recollir-la?
No enviarem una càmera,
sinó un ésser humà.
Hola, senyora.
Té una moneda per a la humanitat?
- Em sap greu. - No pateixi.
Potser a la propera.
No passa res. Gràcies.
Avisa a en Wade que Augustina Salazar és aquí.
La Srta. Salazar demana per en Wade.
La Dra. Cheng li ha dit on érem.
Ha infringit la seguretat.
Doncs faci'ns fora.
Sé que em poden escoltar si volen.
Han descobert que som uns mentiders.
Ja no confien en nosaltres i ara venen a eliminar-nos.
I tot per culpa meva, la primera mentidera que van conèixer.
Soc una dona vella, les creences de qui ens han dut per aquest terrible camí.
Però encara conservo una o dues idees.
D'aquí a uns segles, hi haurà una lluita justa.
O...
no hi haurà cap lluita.
Moltes gràcies.
BENVINGUTS A ELS ESTELS, EL NOSTRE DESTÍ
Hola...
Tinc una cita a nom de William Downing.
És clar, Sr. Downing.
Què sap de la nostra organització?
Podem començar per la presentació interactiva.
No caldrà, ja he pres una decisió.
Vinc a comprar un estel.
LLIBRES DE CIXIN LIU
Subtítols: Anna Huguet Blasco