Det råder global masspanik
efter den så kallade "Ögat i skyn"-incidenten.
Miljontals människor i upplopp
efter avslöjandet att den utomjordiska arten San-Ti är på väg mot jorden.
I många länder har man satt in militären för att stävja oroligheterna.
Trots att det ska ta utomjordingarna 400 år att nå jorden...
Generalsekreterare Joseph har också sagt att mötet...
Mänskligheten kommer att överleva den här krisen,
precis som vi har överlevt kriser förut.
Man vill varken bekräfta eller förneka
bildandet av en multinationell myndighet för globalt försvar.
Vi är inga kryp!
Dödstalen ökar stadigt...
Premiärministern uppmanar alla att vara lugna, men vaksamma.
London brinner även ikväll
under fortsatta upplopp efter beskedet att utomjordingar som kallas San-Ti...
Premiärministern uppmanar alla att vara lugna, men vaksamma.
I ett uppmärksammat tv-sänt tal
upprepade han att San-Ti inte kommer hit förrän om 400 år.
Utegångsförbud gäller nu på flera håll i USA.
Vi måste inleda förberedelserna för framtida generationer.
Vi har grundat "Stjärnorna är målet" för att samla in pengar till ett försvar.
Inget kan göras utan pengar.
Vi gör allt i vår makt för att skydda planeten.
Stjärnorna är målet.
Stjärnorna är målet...
Alla verkar inte frukta San-Ti. En del är välkomnande...
Det har bildats religiösa sekter som dyrkar San-Ti.
De ser utomjordingarna som räddare, inte som angripare.
Polisen har inte kunnat avgöra om grupperna är farliga. De övervakar...
Många har tagit emot avslöjandet med förtvivlan.
Sjukvården har utlyst ett nödläge avseende mental hälsa
och i och med att San-Tis ankomst ska dröja 400 år
är krisen långt ifrån över.
En gammal vän kanske kan muntra upp.
Hon har inte sagt ett ord sen Frälsaren kallade oss för kryp.
Okej. Ni ska få tala i fred.
Säg till om ni behöver nåt.
Du har tur.
Inga fönster, inga skärmar.
Hur tror du det är där ute?
Alla är livrädda.
Folk tar livet av sig.
Många av dina följare.
Du ledde dem till helvetet.
Varför var Vera tvungen att dö?
Hon lärde mig att tänka vetenskapligt. Hon gav mig ett syfte.
Varför var din dotter tvungen att dö?
Beställde du mordet på Jack?
Han var smart, lojal och rolig, och du lät döda honom.
För vadå?
Sitt inte bara där och stirra. Berätta varför!
På scenen där min pappa dödades fanns en affisch.
Jag såg den överallt i Beijing det året.
En man med en hammare som krossar Buddha, Jesus
och en rockskiva.
Slagordet var: "Krossa den gamla världen och forma en ny."
Det är det enda jag nånsin hållit med rödgardisterna om.
"Forma en ny värld."
Är det vad du tror att du gör?
Du har svikit alla som lever
och alla som kommer att födas, och för vadå?
För att låta utomjordingar som ser oss som kryp döda oss?
För att de ska rädda oss.
Såg du inte Ögat i skyn?
Tror du fortfarande att de försöker rädda oss?
Nej.
De fick veta sanningen om oss.
Vi ljuger. Vi vilseleder.
Det finns ett mörker i oss som de inte förstår.
Vi är för farliga att samexistera med.
Slog det dig aldrig att du riskerade allt
när du bjöd in en mer avancerad art till vår värld?
Jag var beredd att riskera allt. Jag såg vart vi var på väg.
- Jag såg vart vi skulle... - Jag, jag, jag.
Vem gav dig rätten att bestämma över alla andra?
Vera sa att du var en lysande fysiker, men det är inte så du blir ihågkommen.
Du är en förrädare.
Och hur blir du ihågkommen, Jin Cheng?
Som nån som gjorde motstånd.
Hädanefter sker försvarsarbetet härifrån,
långt bort från upplopp, utomjordingsdyrkan och självmordssekter.
Här kan vi planera San-Tis nederlag i fred.
Så sätt er bekvämt, Nobelpristagare och andra avundsjuka jävlar.
Vi blir kvar här ett tag.
Trots vad ett deprimerande stort antal neandertalare verkar tro,
så finns San-Ti på riktigt.
De har förklarat krig. Jag tänker kämpa emot.
Om deras sofoner ser och hör allt, känner de väl till våra planer?
Låt dem lyssna.
- Men det de kan göra... - De har också sina brister.
De kan inte ljuga. Det vet vi från Evans samtal.
Och de har bara två sofoner. Det har de berättat.
"Bara"?
Bara två allvetande superdatorer, små som protoner?
Som tog miljontals år att bygga.
Våra teknologiska framsteg sker snabbare. Därför angriper de vår forskning.
Låt dem försöka.
Vår forskning har saboterats. Hur ska vi ta oss ifatt?
Vi utvecklar teknologin vi har.
Samtidigt måste vi lära oss mer om hur de funkar.
- Vi måste gå till källan. - Ska vi spionera på dem?
- Vill du bygga ett teleskop? - Låt Nasa leka med teleskop.
Vi ska avfyra en sond mot deras flotta.
De sände hit sofoner för att lära sig om oss.
Vi måste göra samma sak.
Är skeppen som städer eller fingerborgar? Vilka svagheter har de?
Vi måste känna fienden för att kunna besegra den.
Även om vi skulle skicka en sond imorgon...
Den skulle nå fram om...
...398 år.
De färdas i 1 % av ljusets hastighet. Det är vårt mål.
Det kanske är möjligt om 100 år,
men om du vill få iväg en sond nu är det omöjligt.
- Nej. De klarade det. Varför inte vi? - Vi är inte som de.
Nej, det är ni inte.
Du vill tydligen ta strid. Jag också.
Det finns bara två sofoner. De kan vara var som helst, men inte överallt.
Vi ska starta alla partikelacceleratorer och köra dem dygnet runt.
Tror du att det sysselsätter mamma och pappa sofon?
Inte direkt.
En sofon kan färdas runt jorden på en åttondels sekund.
Det finns 2 000 acceleratorer.
Om vi samordnar dem
och kör experiment på olika håll med jämna mellanrum,
kanske vi sysselsätter en sofon.
Eller bygg en på månen.
- På månen? - Ja. Tur och retur dit tar tre sekunder.
Den andra kan fortfarande driva folk från vettet med nedräkningar.
Men den andra skulle vara sysselsatt på heltid. Det skulle försvaga San-Ti.
Se där. Du jobbar redan för mig.
Jag ska skicka en rekognoseringssond mot San-Ti.
Vi har världens främsta ingenjörer, men de är låsta vid genomförbarhet.
"Allt har gränser. Inget är möjligt."
Här har du en utmaning.
Få upp en sond i en procent av ljusets hastighet med dagens teknik.
Om du kommer på en lösning får du presentera den på Wychwood Manor.
- Vill du ha? - Det är bra.
- Säkert? Det hjälper mot värken. - Jag har inte så ont just nu.
Du behöver inte spela tuff inför mig, vet du.
När det blir min tur lär jag lipa som en bebis.
Kroppen känns faktiskt helt okej emellanåt.
Då kan jag lägga allt fokus på att bara känna den jävla skräcken.
Jag har inte börjat tro på Gud eller så,
men jag har börjat se mig själv där uppe sen när det är över.
Vad fan, så här vill jag att du ska göra.
När jag dör köper du en flismaskin.
Släng in mig, så att jag blir som ett fint dis som stiger upp.
- En flismaskin skulle inte aerosolisera... - Var inte en viktigpetter nu.
Det är min sista vilja. Visa lite jävla respekt.
Då säger vi så.
Hej på er.
Hej.
Är du okej?
Ja.
Engelsmännen är kassa på stränder.
Under Mingdynastin byggde kinesiska flottan en krutraket
med mindre projektiler inuti.
De fick ett medeltida vapen som orsakade 1900-talsskador.
Det har alltså hänt tidigare att man nått avancerade resultat med samtida material.
För att få upp ens en liten sond till 1 % av ljusets hastighet krävs mycket energi.
Men vi har en sån energikälla.
Jag tänker använda våra kärnvapen.
En rymdfarkost med atombomber?
Du har nog sett för många Vin Diesel-filmer.
Det blir i princip omöjligt att skjuta upp en farkost med den massan.
Sant, men som ni ser på sidan fem, finns bomberna inte på sonden.
Sonden ska ha ytterst liten massa för att göra den lätt att accelerera.
- Exakt hur ska det gå till? - Det står på sidan 12.
Jag lånar en idé från 1940-talet och Stanislaw Ulam, "kärndrivkraft".
Föreställ er tusen kärnladdningar jämt fördelade över ett avstånd,
ända från jorden till San-Tis flotta.
Bomberna kan placeras ut med befintliga rymdfarkoster.
Sondens massa skulle vara mindre än ett ton
och drivas framåt av ett solsegel.
När den första laddningen sprängs, slungas sonden mot den andra,
som i sin tur sprängs och slungar iväg sonden, om och och igen.
Om vi kan tajma detonationerna exakt
och komma upp i 30 kilonewton per explosion,
innebär den totala accelerationen att vi kan nå
1,12 % av ljusets hastighet efter tusen explosioner.
Som trappsteg i en trappa, för varje bomb oss närmare målet.
Det är ett kreativt förslag, men det finns ingen felmarginal...
Och det skulle bryta mot ett antal kärnvapenavtal.
- För att inte nämna kostnaden. Biljoner? - Helt rätt.
Dr Cheng?
Avtal kan skrivas om.
Vårt jobb är att lösa ett vetenskapligt problem.
Nån annan får hitta pengarna.
Det här går inte att lösa utan en massa pengar.
Jag håller med om att felmarginalen är liten.
Men det är inte omöjligt.
Mina komplimanger för ditt intressanta förslag, dr Cheng.
Men enda sättet att nå en procent av ljusets hastighet
är genom årtionden av forskning, inte genom pyrotekniska trick.
Vi har 400 år på oss, mr Wade.
Vad betyder några årtionden?
Det är värt ett försök.
Ju närmare vi kommer, desto mer får vi veta om dem.
Detta kan vi åstadkomma under vår livstid.
Jag tänker inte dö utan att min byrå har åstadkommit ett skit.
Du ska få ett kontor.
- Ett antal forskare... - De kommer ju först om 400 år.
Det är lång tid att hamstra digestivekex.
Vi har tappat huvudet.
Ett ambitiöst nytt initiativ vid namn "Stjärnorna är målet"
väcker uppmärksamhet hos världens förmögna.
För åtta- eller niosiffriga donationer
får världens rikaste män och kvinnor äganderätt
till stjärnor i Vintergatan. Dessa rättigheter kan...
Jag fattar inte.
Det är en insamling till krigsinsatsen.
Miljardärvarianten.
Så om folk ger pengar kan vi klå de små gröna männen bakom Ögat i skyn?
- De gör åtminstone nåt. - Andra dyrkar ju utomjordingarna.
Vi borde hjälpa folk nu, istället för att finansiera ett framtida krig.
Men visst är det en bra historia?
Ett framtida Världarnas krig är mycket mer spännande
än att ödsla tid på dagens problem.
Jag vill bara ha en öl.
Puben kanske får in nåt om du vill armbåga dig fram.
Kan jag förbeställa fem flaskor av nästa leverans av nån fin whisky?
Vad hade du tänkt dig?
- Macallan 30? - Dyra grejer.
Jag har kommit över pengar.
...till strategiska underrättelsetjänsten.
Den är restad till efter nyår. Kan du vänta?
Nej, då är jag inte kvar här.
Kom in.
Du ville talas vid.
Du får tre minuter.
Ja, sir. Tack för att ni tar emot.
- Jag... - Kan du öppna fönstret? Det är kvavt.
Jag kan den här, sir.
Fönstret går inte att öppna.
Ni vill se hur jag reagerar på ett omöjligt uppdrag.
Ger jag upp? Tar jag till verktyg? Krossar jag rutan?
Två minuter.
Ja, sir.
Jag tyckte att jag gjorde bra ifrån mig i Panama.
Fiskar du efter lovord?
Återvänd till flottan du, och segla runt i en lustig mössa.
Jag vill inte tillbaka. Jag vill arbeta för er.
Nån med bakgrund inom kärnteknik
och marinstrategi borde ingå i er rymdflotta,
inte sitta med administration och öppna fönster åt er.
Vilken rymdflotta?
Den som designar våra första farkoster.
- Du ska inte känna till det. - Jag vet.
- Hur länge har du vetat? - I två veckor.
Då borde du ha sagt till.
- Jag ville undvika övertramp. - Då borde du inte vara här.
- Låt mig ingå i gruppen. - Visst.
Tack.
Sir.
Du kommer att älska Mare Imbrium.
Mare Imbrium?
Månen?
Vi bygger en bas där och ska sätta ihop farkosterna där.
Lägre gravitation, större farkoster.
Det är farligt, men då får du dina lovord. Om du överlever.
Stäng fönstret på vägen ut.
Hej.
Tack och lov.
Hur mår han?
Skönt att du är tillbaka.
Var har du varit?
- Har inte Raj berättat? - Raj?
- Var du med... - Hallå. Du kom.
Hej.
Och du tog med mat.
Den är till dig. Du kan ha den när du inte orkar titta på havet.
Jag älskar honom redan.
Vem var det som skrev "Sagan om fiskaren och fisken"?
- Pusjkin, tror jag. - Just det.
Det ska du få heta.
Pusjkin.
Det passar dig.
Tack för middagen.
Du, ta det lugnt.
Jag fattar inte att du jobbar för den där fascisten.
Jag vet hur han framstår.
Men han är en kämpe, och efter allt jag har varit med om,
efter allt vi har varit med om, måste jag göra nåt.
- Du verkar beundra honom. - Han försöker. Det är mer än de flesta.
Han är en mördare.
San-Ti har förklarat krig mot oss. Det var det Ögat i skyn betydde!
Har Raj berättat nånting alls om Panama?
Herregud. Känner du ens din pojkvän?
- Du skrämmer mig. - Du borde fråga honom.
Se om han säger sanningen.
Okej, men San-Ti är på riktigt och jag måste göra nåt.
De är 400 år bort.
Alla du känner och älskar kommer att vara döda vid det laget.
Liksom deras barn, barnbarn...
- Ska du låtsas som ingenting? - Jag låtsas inte.
Vad gör du ens för den där skitstöveln?
Jag behöver ett solsegel
som är fem kvadratkilometer stort men väger mindre än 50 kilo.
Nej.
Allt hänger på nanoseglet. Ingen annan kan designa det.
Nej, sa jag.
Våra främsta fysiker jobbar på det. Vi har galna resurser!
Sist de bästa fysikerna fick såna resurser, fick vi Hiroshima.
Det är inget vapen jag designar.
Inte än.
Hej.
- Du är uppe tidigt. - Jag är jämt här i gryningen.
Du kunde ha sagt nåt.
Jag ville inte oroa dig.
Vad skulle du ha gjort?
Jag hade blivit rasande om du hade... Om du...
Om du hade försvunnit...
...utan att berätta.
Du.
Vill du att jag stannar?
Nej, absolut inte.
Åk och rädda världen. Jag klarar mig bra här.
Tänk dig att det här är du och det här är jag.
Tjena.
Hej.
- Är Jin kvar? - Nej, hon åkte för 20 minuter sen.
Vad sa ni, då?
Det vanliga.
"Kul att ses. Ses snart. Tack för att du kom. Kom när du vill."
Inget mer?
- Som vadå? - Herregud!
Att vara döende brukar göra att man öppnar sig mer.
Det var ett fint, odramatiskt farväl. Varför förstöra det?
Jag vet ingen som älskar nån som du älskar henne.
Ska du ta med dig det i graven?
Flismaskinen. Glöm inte det.
Om jag var du skulle jag basunera ut det.
Vet du hur många gånger jag har föreställt mig det?
Miljontals. Och varje gång slutar det olustigt för Jin,
för hon känner uppenbarligen inte som jag.
- Det kanske hon gör. - Visst.
Ponera att jag gör det.
Jag åker dit, går ner på knä och skriver en jävla sonett till henne.
Sen, då? Vad ska hon göra? Lämna sin kille?
Skit i honom!
Jag har god lust att sätta dig på ett tåg till London
så att du får säga ditt och ha det gjort.
- Vad ska Will göra? - Will ska inte göra nånting.
Han vill skicka en döende man till London.
Jag ska bekänna mina känslor och förstöra en fin vänskap.
Ja. Det borde du definitivt göra.
Hon har en pojkvän!
Skit i honom.
Det var en hemligstämplad operation. Jag har regler att följa.
- Jag har samma befogenhet som du nu. - Ja, men vi har knappt setts.
När skulle jag ha berättat allt för dig?
När du kom hem från Panama sa du att det var en vanlig övning.
Jag var tvungen.
Rör det dig inte i ryggen att tusen personer dog?
De ombord mördade forskare.
De lamslog vår forskning för att hjälpa San-Ti att mörda oss.
Det var de som mördare Jack.
Vad hade du själv gjort i min sits?
Det stör mig att du är så obrydd över utgången.
Du förstår väl att det du gör för Wade är krigsförberedelser?
Om det stör dig borde du inte leda ett rekognoseringsuppdrag.
Dra inte ner mig i sörjan. Det går inte att jämföra.
Nån måste göra smutsgörat för att andra ska slippa.
Tror du Auggie är oskyldig?
- Hennes fibrer gjorde jobbet. - Och hon mår skitdåligt.
Hon super sig till sömns varje kväll.
Du sitter på ett labb eller bakom en dator och tror dig stå över allt,
men vi utkämpar samma strid.
Ingen fara. Kom.
Kom. Upp med dig.
Såja. Försiktigt. Kom.
Jävlar. Ingen fara.
Snart framme.
Så där.
Andas.
Ingen fara.
Det ordnar sig.
Du... Förlåt.
Jag kunde ha sagt nåt tidigare.
- Ja. - Jag borde ha gjort det.
Du kanske har rätt. Jag borde inte jobba för Wade.
Det är ju ditt arbete.
Du kan inte ge upp det.
Sant.
Det ordnar sig.
Är den bra?
Du borde testa.
Att läsa, menar jag.
Jag läser massor.
Det enda jag gjort på sistone
är att läsa igenom samtalen mellan Evans och Frälsaren.
På alla de där sidorna, under alla de där timmarna han pratade med San-Ti,
nämnde han inte Vera, sitt eget barn, en enda gång.
Du sa själv att varken du eller jag är viktiga.
Vi är bara betydelselösa kryp, så varför säger du inte som det är?
Varför hoppade hon?
Jag var oförsiktig när jag skrev till Evans.
Vera var duktig med datorer.
Hon läste allt.
Vad sa hon till dig?
Ingenting.
Inte ett ord.
Hon lämnade inte ens ett brev.
Jag har inte blivit delgiven misstanke om brott.
Inga fler besök. Inga fler frågor.
Det räcker nu.
BEVILJAT
Okej. Vi kan släppa henne kl. 12.00.
Hon är fri att åka vart hon vill, men jag vill ha en rapport var fjärde timme.
Förstått?
- Den sved. - Vadå?
- Taskigt. - En komplimang.
- Nej. - Jo.
- Visst. - Jag säger bara det.
- Ja, eller hur? - Jag gillar det.
- Du har mer kött på benen. - Okej.
Du ser lite professorlig ut, och det...
- Hör du vad hon säger? - Ja.
Det ser bra ut.
- Herregud. Förlåt, då. - Det är lugnt.
Du får säga nåt elakt om mig.
- Bara en sak? - Ja, sen är vi kvitt.
Du är vacker.
Fast på ett tråkigt vis.
Wow.
Okej, visst. Tråkigt är bra.
Du är som en filmstjärna, fast från en dålig film.
Du är den onda tjejen i Speed 3.
- Speed 3? Allvarligt? - Ja.
Skit ner dig. Vad taskigt.
Och det var tre elaka saker.
- Men allt hänger ihop. - Visst.
- Förlåt, du har rätt. För mycket. - Det...
Vet ni vad? Den där pinsamma London-trippen var inte helt bortkastad.
Jag insåg en sak.
Fel person åkte till Jin.
Hon behöver inte mina kärleksförklaringar. Hon har en kille.
Du är mer man än han.
Det hon behöver och det hon kom hit för är dig.
Om jag hade din kunskap eller en bråkdel av din talang,
skulle jag ge henne det på studs.
Men det har jag inte,
så det går inte.
Du vet inte vem hon jobbar för.
Han är ett monster.
Hon skulle inte göra nåt som inte var rätt.
Hon gör det för allas bästa.
Och din spetskunskap skulle vara till stor hjälp.
Auggie,
hon hade inte kommit ända hit om hon inte behövde dig.
Nej.
Jag stannar hellre hos dig.
Och till och med dig.
Semestern är nog snart slut.
- Vilken är det där? - Betablockeraren.
- Det är bäst att berätta det nu. - Han lär inte gilla det.
- Ska vi följa med? - Det lär han gilla ännu mindre.
Ja?
- Vi har ett problem. - Inte bara ett.
Med Trappan.
Sonden drivs fram av bomberna, men kan inte sakta ner.
Och?
Sonden och fienden färdas i 1 % av ljusets hastighet åt var sitt håll.
Vi får bara nanosekunder på oss att utforska.
Det gör inget.
Vi får anta att de vet att sonden är på väg
eftersom de har sofonerna. De förstör den bara.
- Det blir inte ett problem. - Varför inte?
De förstör den inte.
Skulle de låta den flyga förbi och ta bilder?
De plockar upp den.
Va?
Vi skickar inte en kamera, utan en människa.
Hejsan.
Kan du avvara nåt för mänskligheten?
- Tyvärr. - Det gör inget. Kanske nästa gång.
Det gör inget. Tack ändå.
Hälsa Wade att Augustina Salazar är här.
Miss Salazar söker mr Wade.
Dr Cheng berättade var vi är. Det bryter mot föreskrifterna.
Sparka oss, då.
Jag vet att ni hör mig om ni vill.
Ni har fått veta att vi alla är lögnare.
Ni litar inte längre på oss och vill utplåna oss.
På grund av mig, den första lögnaren ni stötte på.
Jag är en gammal kvinna och mina idéer har lett in oss på en hemsk väg.
Men än har jag några idéer kvar.
Och om några århundraden kanske striden bli jämn.
Eller så blir det ingen strid alls.
Tack.
VÄLKOMMEN TILL STJÄRNORNA ÄR MÅLET
Hej.
Jag har bokat tid. William Downing.
Just det. Mr Downing.
Vad vet du om Stjärnorna är målet?
Vi har en interaktiv presentation.
Nej, det behövs inte. Jag har redan bestämt mig.
Jag vill köpa en stjärna.
Undertexter: Love Waurio