У світі триває масова паніка
після події, яку називають «Око в небі».
Мільйони людей вийшли на вулиці
після повідомлення, що інопланетна раса, відома як Сан-Ті, прямує до Землі.
Багато країн розгорнули війська,
аби придушити заворушення.
Попри запевнення, що інопланетяни ще 400 років летітимуть до Землі...
Генеральний секретар Джозеф також заявила, що сесія...
Людство переживе нинішню кризу,
так само, як ми пережили всі попередні.
МВС не підтвердило й не спростувало
створення багатонаціонального агентства, що займатиметься глобальною обороною.
Ми не комахи!
Кількість загиблих постійно зростає...
Прем'єр-міністр закликає людей до спокою і пильності.
Сьогодні Лондон знову у вогні,
бо тривають заворушення після оголошення, що інопланетна раса Сан-Ті...
Прем'єр-міністр закликає людей до спокою і пильності.
У сьогоднішньому телезверненні він повторив,
що Сан-Ті не прибудуть іще 400 років.
У великих містах США діє обов'язкова комендантська година.
Уже сьогодні треба закладати ґрунт для майбутніх поколінь.
Новостворена фундація «Зірки — наше майбутнє»
збирає кошти на захист планети.
Без грошей нічого не робиться.
Ми робимо все, що в наших силах, щоб захистити цю планету.
«Зірки — наше майбутнє».
«Зірки — наше майбутнє»...
Не всіх жахає прибуття Сан-Ті. Деякі люди раді привітати...
З'явилися релігійні секти, які поклоняються Сан-Ті.
Для них прибульці — рятівники, а не агресори.
Правоохоронні органи не визначили, чи ці групи є небезпечними.
Вони стежать...
Багато людей впали у відчай через таку новину.
Оголошено надзвичайний стан у сфері психічного здоров'я,
а оскільки до прибуття Сан-Ті ще 400 років невизначеності,
краю цієї кризи поки не видно.
ПРОБЛЕМА 3 ТІЛ
Давня знайома підніме вам настрій.
Вона мовчить, відколи її Господь сказав, що ми є комахами.
Добре, що ж, залишу вас.
Звіть, як щось знадобиться.
Щастить вам.
Ні вікон, ні екранів.
Як гадаєте, що там, ззовні?
Усі налякані.
Люди себе вбивають.
І ваші послідовники.
Ви завели їх просто до пекла.
Чому Віра мала померти?
Вона навчила мене мислити як науковець. Вона дала мені мету.
Ваша донька, за що вона вмерла?
Ви замовили вбивство Джека?
Він був розумним, вірним, веселим, а ви наказали його вбити.
Заради чого?
Не витріщайтеся на мене просто так. Скажіть чому!
На сцені, де вбили мого батька, був транспарант.
Того року я бачила такі по всьому Пекіну.
Людина з молотом, що розбиває Будду, Ісуса
і рок-н-рольну платівку.
І там було гасло: «Зруйнуй старий світ. Збудуй новий світ».
Це єдине, у чому я погоджувалася з хунвейбінами.
«Збудуй новий світ».
По-вашому, це ви робите?
Ви зрадили всіх, хто зараз живе,
і всіх, хто ще не народився, заради чого?
Щоб інопланетяни, які вважають нас комахами, убили нас усіх?
Щоб вони нас урятували.
Ви хіба не бачили Ока в небі?
Досі думаєте, що вони хочуть нас урятувати?
Ні.
Вони дізналися про нас правду.
Ми брешемо. Ми обманюємо.
Усередині нас є темрява, яку вони не можуть збагнути.
Ми надто небезпечні для співіснування.
А вам не спадало на думку, що ви ризикуєте всім?
Запрошуючи більш розвинених істот завоювати наш світ?
Я була готова всім ризикнути.
Я бачила наш шлях.
- Я бачила, куди він вів... -«Я, я, я...»
А хто дав вам право вирішувати за нас усіх?
Знаєте, Віра завжди казала, що ви велика фізикиня,
але вас не за це пам'ятатимуть.
Ви зрадниця.
А тебе за що пам'ятатимуть, Джин Чанґ?
За те, що я дала відсіч.
Відтепер над захистом людства ми працюватимемо тут,
подалі від міських заворушень, адептів інопланетян і культів самогубців.
Зможемо спокійно розробляти план перемоги над Сан-Ті.
Тож зручно розташовуйтеся,
нобелівські лауреати й заздрісники без премій.
Вам тут іще довгенько бути.
Попри те, що велика кількість неандертальців вірить в інше,
Сан-Ті насправді існують.
І вони оголосили нам війну.
І я буду битися.
Софони все бачать і чують, отже, вони знатимуть про наші плани?
Хай слухають.
- Пане Вейде, вони можуть зробити... - Не все.
Вони неспроможні брехати. Ми знаємо це зі стенограм Еванса.
І в них лише два софони. Вони так самі сказали.
«Лише»?
Лише два суперкомп'ютери-всевіди розміром із протони?
Вони будували їх мільйони років.
Їхні технології повільні. Наші рухаються швидко.
Вони б'ють по наших дослідженнях.
Нехай стараються.
Наші передові дослідження зірвано. Як надолужити?
Продовжувати розвивати наявні технології, і одночасно
дізнатися більше про їхні методи.
Навчаймося з джерела.
Шпигувати за ними?
- Телескоп хочете? - Хай НАСА грається з телескопами.
Запустимо зонд назустріч ворожому флоту.
Вони послали Софони, щоб вивчити нас.
Треба зробити те саме з ними.
Їхні кораблі розміром з міста чи наперстки? Чи є слабкості?
Треба знати ворога, щоб боротися з ним.
Пане, навіть якщо ми запустимо зонд завтра...
Ми зустрінемося з ними приблизно...
через 398 років
Вони рухаються зі швидкістю світла 1%. Це буде й наша мета.
Можливо, за 100 років можна досягти 1% швидкості світла.
Але якщо ви хочете негайно запустити зонд,
- це просто неможливо. - Можливо.
Вони це зробили. А ми не можемо?
Ми не вони.
Ні, ви не вони.
Я чув, ви хочете прийняти бій. Я теж.
Отже, є всього два Софони, які можуть бути де завгодно, але не всюди.
Я наказав усім прискорювачам на планеті відзавтра працювати цілодобово.
Наскільки будуть зайнятими мама й тато Софони?
Не дуже.
Один софон може облетіти планету за одну восьму секунди.
Прискорювачів 2000.
Якщо узгодити розклад експериментів у різних місцях через рівні проміжки часу,
один Софон може бути зайнятий надовго.
- Зведіть прискорювач на Місяці. - На Місяці?
Чому б ні? Три секунди туди й назад.
Другому ще стане часу малювати відлік і зводити людей з розуму.
Зосередження на одній цілі триматиме інший Софон у русі.
Величезна ціна для Сан-Ті.
Ну ось. Ви вже на мене працюєте.
Я запускатиму розвідувальний зонд на перехоплення Сан-Ті.
Матиму найкращих інженерів, та всі вони зациклені на здійсненності.
«Усе обмежено. Усе неможливо».
Ось вам мій виклик.
Розженіть зонд хоча б до 1% швидкості світла,
за допомогою наявних технологій.
Якщо знайдете рішення, презентуйте його в маєтку Вічвуд.
- Хочеш трохи? - Ні, дякую.
Упевнений? Допоможе з болем.
Зараз не дуже й погано.
Не треба зі мною вдавати байдужого англійця.
Кажу тобі, коли настане моя черга, я буду ридати, як дитина.
Знаєш, час від часу моє тіло почувається добре.
Тоді я можу зосередитися на цьому жаху, який відбувається.
Не те щоб я почав вірити в Бога,
але я вже починаю уявляти себе там, коли все скінчиться.
До біса. Ось що ти маєш зробити, гаразд?
Як помру, купи подрібнювач деревини.
Засунь мене туди й перетвори на туман, що піднімається в озон.
Навряд подрібнювач розпорошить
- твоє тіло... - Не будь розумником, га?
Це мій останній заповіт. Май хоч трохи поваги.
Так тому й бути.
Привіт, хлопці.
Привіт.
Усе гаразд?
Так.
Пляжі в англійців — лайно.
За династії Мін китайський флот створив порохову ракету
з малими зарядами всередині неї.
Тож ця середньовічна зброя сягнула рівня 20-го століття.
Тобто існує прецедент досягнення передових результатів
із нинішніми складовими.
Потреба в енергії
для розгону зонда у кілька кілограмів до 1% швидкості світла є величезною.
Але в нас є джерело такої енергії.
Я хочу використати ядерну зброю.
Космічний корабель з атомними бомбами?
Ви передивилися фільмів із Віном Дізелем.
Хай там як, такий корабель майже неможливо запустити.
Це точно.
Але, як описано на п'ятій сторінці, бомби не будуть на зонді.
Сам зонд матиме дуже малу масу,
що полегшить його прискорення.
І як саме це працюватиме?
Це на сторінці 12.
Я запозичила стару ідею Станіслава Улама з 1940-х років:
«Ядерний реактивно-імпульсний двигун».
Уявіть 1000 ядерних пристроїв на однаковій відстані один від одного,
які тягнуться від Землі в бік флотилії Сан-Ті.
Ці бомби можна встановити за допомогою наявних космічних кораблів.
А сам зонд матиме масу менше 1000 кілограмів,
і його рухатиме радіаційне вітрило.
Зонд проходить повз першу бомбу, вона детонує, прискорюючи його до другої,
яка детонує, прискорюючи його знову, знову й знову.
Якщо точно скоординувати час вибухів і проходження зонда,
і додавати по 30 кілоньютонів сили на зонд із кожним вибухом,
швидкість прискорення дозволить досягти 1,12% швидкості світла після 1000 вибухів.
Це наче сходи — кожна бомба наближає нас до нашої мети.
Дуже креативна ідея
але неперевірена, без допусків на помилку...
І точно порушить кілька ядерних угод...
Не кажучи вже про вартість. Трильйони?
Слушно. Докторко Чанґ?
Угоди можна підправити.
Наша задача — розв'язати наукову проблему.
Шукати гроші — задача інших людей,
та й жоден варіант розвитку подій не стане нам дешево.
Я згодна, допуски малі.
Але можливість є.
Вітаю вас, докторко Чанґ, з таким цікавим рішенням.
Але єдиний спосіб досягти 1% швидкості світла —
це десятиліття досліджень,
а не піротехнічні трюки.
У нас є 400 років, містере Вейде.
Що таке кілька десятиліть?
Я думаю, що варто спробувати.
Що ближче ми будемо, тим більше про них знатимемо.
Це пропозиція досягти 1% швидкості світла за життя,
а помирати, коли моє агентство має аж нуль досягнень, я геть не хочу.
Знайдімо вам кабінет.
- Кілька вчених... - Інопланетян ще 400 років не буде.
Це задовго, щоб уже запасатися печивом.
Ми й самі заплуталися.
Тим часом нова амбіційна ініціатива «Зірки — наше майбутнє»
привертає увагу найбагатших людей світу.
За пожертви на восьми- або й дев'ятизначні суми,
найбагатші чоловіки й жінки отримують права власності
на зірки в галактиці Чумацький Шлях, хоча ці права...
Не розумію.
Це збір коштів на спробу війни.
Ярмарок для мільярдерів.
І за пожертви
ми наздоженемо зелених чоловічків, які розкрили око в небі?
Принаймні хоч щось робиться.
Дехто поклоняється інопланетянам. Це теж щось.
Гроші мають допомагати людям зараз.
А не фінансувати війну 2400 року.
Але історія гарна, правда?
Набагато цікавіше уявляти майбутню Війну світів,
ніж гаяти час на нинішні проблеми.
А я просто хочу пива. Будь-якого.
Може, буде в пабі ввечері, якщо пробитися крізь натовп.
А можна мені якось замовити
п'ять пляшок гарного віскі з вашої наступної партії?
Якого, наприклад?
«Макаллан 30»?
Дороге.
Я спіткав трохи грошей.
...вступити до Агентства стратегічної розвідки.
Нема в наявності до нового року. Зачекаєте?
Тоді й мене не буде в наявності.
Заходьте.
Ти хотів поговорити?
Маєш три хвилини.
Так точно.
Дякую, що прийняли мене.
- Я думав... - Відчини вікно, га?
Тут так душно.
Маю сказати, сер, це я збагнув.
Вікно. Воно закупорене.
Ви хочете подивитися, якою буде моя реакція на нездійснене завдання.
Чи я здамся? Чи використаю якийсь інструмент?
Чи розіб'ю вікно?
Дві хвилини.
Так точно.
Мені здавалося, що я добре проявив себе в Панамі.
Хочете рекомендацій?
Може, повернетеся до флоту?
Плавати в кумедному капелюсі.
Я не хочу до флоту. Хочу працювати на вас.
Людина з освітою у сфері ядерної інженерії
і військово-морської стратегії має бути у космічному флоті,
а не сидіти в офісі чи відчиняти вам кляті вікна.
Який ще космічний флот?
Команда, що проєктує перші кораблі. Уже місяць.
- У тебе немає дозволу це знати. - Знаю.
- Довго ти про це знаєш? - Два тижні.
То ти запізнився на два тижні.
Є межі повноважень.
Боїшся меж — тобі тут не місце.
- Прийміть мене до космічного флоту. - Уже.
Дякую.
Сер.
Вам сподобається Маре Імбріум.
Маре Імбріум?
На Місяці?
Ми збудуємо там базу. Там ми збиратимемо кораблі.
Нижча гравітація, більші кораблі.
Робота небезпечна, але матимеш рекомендації,
якщо виживеш.
Зачини вікно, коли йтимеш.
Привіт.
О, слава богу.
Як він?
Ти хоч мене вже не ігноруєш.
Хоч досі не кажеш, де ти була.
Радж тобі не сказав?
Радж?
- Ти була з ним? - Агов. Ти доїхала.
Привіт.
Ой, і ти принесла із собою їжу.
Це для тебе. Подаруночок на новосілля, коли буде ліньки дивитися на океан.
Я вже люблю цього малого.
Хто там був написав «Казку про рибалку й рибку»?
Здається, Пушкін.
Пушкін, точно.
Так я тебе й зватиму.
Пушкін.
Тобі личить.
Дякую за вечерю, друзі.
Агов, пригальмуй.
Не можу повірити, що ти знову працюєш на того фашиста.
Я знаю, яким він здається.
Але він боєць, і після всього, що я пережила,
що ми пережили, як я можу не допомогти боротися?
Ти ніби в захваті від нього.
Він старається, мало про кого це скажеш.
Він убивця.
Сан-Ті проголосили нам війну.
Ось чим було те око в небі!
Радж тобі щось розповідав про Панаму?
Господи, ти взагалі хоч знаєш свого хлопця?
- Так, ти мене лякаєш. - Спитай у нього.
Побачимо, чи він скаже правду.
Спитаю, але Сан-Ті справжні, і я маю щось зробити...
Вони за 400 років звідси.
Усі, кого ти знаєш і любиш, помруть перш ніж вони прилетять.
Як і їхні діти, онуки і...
- Удаси, що нічого не сталося? - Я не удаю.
Над чим ти взагалі працюєш для того гівнюка?
Потрібне радіаційне вітрило
площею близько п'яти квадратних кілометрів і вагою менше 50 кілограмів.
Ні.
Усе залежить від цього нановітрила, і ніхто, крім тебе, його не розробить.
Я сказала — ні.
Над цим працюють найкращі фізики. Ресурси божевільні!
Коли востаннє найкращим фізикам дали божевільні ресурси, вийшла Хіросіма.
Ні, я не зброю розробляю.
Це поки що.
Привіт.
Ти рано встав.
Я завжди тут на світанку.
Ти міг би мені сказати.
Не хотів тебе турбувати.
Та й що б ти зробила?
Я б страшенно розлютилася, якби ти просто... Якби ти...
Якби тебе не стало, а ти...
мені не сказав.
Агов.
Побути ще кілька днів?
Та ні, то вже занадто.
Ти біжи рятувати світ, а мені й тут буде добре.
Уяви, що це ти, а це я.
Як справи, бро?
А ти як?
Джин іще тут?
Ні, поїхала хвилин 20 тому.
І як ви розпрощалися?
Як зазвичай.
«Радий був побачитися. До зустрічі. Дякую, що заїхала. Приїжджай».
І більше нічого?
Чого, наприклад?
Боже всемогутній!
Я гадав, що хоч близькість смерті змусить тебе відкритися бодай раз.
Гарне вийшло прощання без драми.
Нащо це руйнувати?
Я не бачив кохання сильнішого за твоє до неї,
а ти його просто забереш у могилу?
Не забудь про подрібнювач.
На твоєму місці, я б розповів усьому всесвіту.
Знаєш, скільки разів я прокручував це в голові?
Мільйони.
І щоразу це незручно й несправедливо до Джин,
бо вона, вочевидь, нічого такого не відчуває.
- А раптом? Звідки ти знаєш? - Добре.
Припустимо, я б це зробив.
Пішов би, став на коліно й склав би на її честь довбаний сонет.
І що тоді? Що вона робитиме? Кине свого хлопця?
Та до біса його!
Ні, я майже хочу посадити тебе на потяг до Лондона,
щоб ти вже виговорився й це тебе не обтяжувало.
Що-що зробить Вілл?
Вілл нічого не робитиме.
Це він хоче відправити людину при смерті до Лондона
вилити душу дівчині
й зруйнувати їхню чудову дружбу.
Так. Ти неодмінно маєш це зробити.
У неї є хлопець!
До біса його.
Це була таємна операція.
Я дотримуюся правил.
Я вже тиждень маю дозвіл як у тебе.
Так, і ми майже не бачилися.
Коли, по-твоєму, ми могли сісти й поговорити?
Коли повернувся з Панами, ти сказав, що це були просто навчання.
Я мусив.
Як тебе не турбує, що загинуло 1000 людей?
Люди на тому кораблі вбили вчених.
Вони скалічили наші дослідження, щоб Сан-Ті могли легше вбивати нас.
Це люди, які вбили Джека.
Якби могла, ти б що зробила?
Мене непокоїть те, що тебе влаштовує результат.
Ти розумієш, що твоя робота на Вейда — це підготовка до війни.
Якщо тобі незручно із цим,
немає сенсу керувати розвідувальною місією.
Не тягни мене за собою.
Мою роботу й твої дії не порівняти!
Хтось має робити жахливі речі, щоб ти мала чисті руки.
Гадаєш, Оґґі невинна?
Різали ж її нановолокна.
І це її гнітить.
Щовечора вона випиває, щоб заснути.
Ти сидиш у лабораторії чи за комп'ютером і думаєш, що ти понад цим,
але ми ведемо одну війну.
Так, добре.
Ну-бо.
Добре, ходімо. Уставай.
Ходи.
Я з тобою. Обережно. Я тебе тримаю. Ну-бо.
От халепа. Усе гаразд.
Ми майже дійшли.
Ось так. Отак.
Дихай.
Усе гаразд.
Агов. Усе гаразд.
Усе добре.
Слухай, вибач мені.
Я міг би сказати раніше.
- Так. - Я мав би.
Може, ти правий, і мені не варто працювати на Вейда.
Але це ж твоя робота.
Якраз цього ти не можеш зректися.
Так.
Усе буде добре.
Цікаво хоч?
Спробуйте самі.
Тобто читати.
Та я багато читаю.
Останні кілька тижнів
я все читав і перечитував стенограми розмов Еванса з вашим Господом.
Така купа сторінок, купа годин розмов із Сан-Ті,
а він жодного разу не згадав про Віру, власну дитину.
Ви самі казали, ви неважливі, я неважливий.
Ми просто пара безглуздих комах,
то чому не сказати нам правду?
Чому вона стрибнула?
Я була необачна у своїх повідомленнях Евансу.
Віра завжди добре розбиралася в комп'ютерах.
Вона все прочитала.
Що вона вам сказала?
Нічого.
Жодного слова.
Навіть записки не лишила.
Мене досі не звинуватили в жодному злочині.
Більше жодних візитів, жодних запитань.
З мене досить.
ТОМАС ВЕЙД: ДОЗВОЛЯЮ
Так.
Можемо звільнити затриману о 12:00.
Хай іде куди хоче. Я хочу повний звіт про її пересування,
кожні чотири години. Зрозумів?
- Йой. - Що?
- Це низько. - Це комплімент.
- Та ні. - Так.
- Ну еге ж. - Я просто кажу.
- Просто кажеш, ну добре. - Мені подобається, кажу.
- У тебе є м'ясо на кістках. - Гаразд.
Ти трохи скидаєшся на професора, і це...
- Ти це чуєш, Вілле? - Так.
Я кажу, йому личить.
- Боже, ну гаразд, вибач. - Усе гаразд. Норм.
То скажи про мене щось зле.
- Щось одне? Лише одне? - Лише одне, і ми квиті.
Ти гарна.
І це аж нудно.
Отакої.
Гаразд, згодна. Люблю, коли нудно.
Ти як кінозірка, але з дуже поганих фільмів.
Ти була б злою героїнею у третій «Швидкості».
- У третій «Швидкості»? - Так.
Іди до біса.
Це жорстоко.
І це ж були три злі речі?
- Знаєш, воно все якось разом іде. - Ну звісно.
- Вибач, твоя правда, це надмірно. - Це...
А знаєте, та жахлива поїздка до Лондона не була зовсім марною.
Я дещо збагнув.
Не та людина поїхала до Джин.
Їй не треба, щоб я виплеснув їй душу. Чоловік у неї є.
Ти вдвічі за нього кращий.
- Кажи що хочеш. - Що їй потрібно,
і саме тому вона приїхала аж сюди,
то це ти.
Якби я мав знання як у тебе чи хоч крихту твого таланту,
я б усе й одразу їй віддав.
Але я їх не маю,
тож не можу.
Ти не знаєш, на кого вона працює.
Ця людина — монстр.
Я знаю, що вона не зробила б нічого неправильного.
Це ж для загального блага, так?
І саме твій геній допоміг би їй досягти цього.
Оґґі,
вона б не приїхала сюди, якби ти їй не була потрібна.
Ні.
Я краще побуду з тобою.
І навіть із тобою.
Гадаю, відпустка майже закінчилася.
А ця від чого?
Це бета-блокатор.
Краще сказати йому зараз, ніж потім.
Він не оцінить.
Нам піти з тобою?
Це він точно не оцінить.
Так?
Маємо проблему.
І не одну.
Зі «Сходами».
Уся тяга йде від бомб.
Зонд не може сповільнюватись.
Так?
Зонд летітиме на 1% швидкості світла в один бік, а ворог — в інший,
тож це наносекунди на збір інформації.
Це не проблема.
Варто припустити, що вони знають про зонд
через Софони.
І знищать його.
- І це не проблема. - Чому це не проблема?
Вони не знищать зонд.
Вони дозволять йому пролетіти й зробити знімки?
Вони його підберуть
Підберуть?
Ми не посилатимемо камеру.
Ми відправимо людину.
Вітаю, пані.
Пожертвуєте пару фунтів для людства?
Вибачте.
Нічого.
Може, іншим разом.
Усе добре. Дякую.
Передайте Вейду, що я Авґустіна Салазар.
Тут пані Салазар до пана Вейда.
Так, пропустіть її.
Докторка Чанґ видала вам місце.
Це порушення правил безпеки.
То звільніть нас обох.
Я знаю, що ви мене почуєте, якщо захочете.
Ви дізналися, що ми брехуни.
Ви більше нам не довіряєте, тож прямуєте сюди, щоб знищити нас.
Усе через мене, першу брехуху, яку ви зустріли.
Я стара жінка, чиї старі переконання привели нас до цього жахливого шляху.
Але я ще маю кілька ідей.
І за сторіччя від нині може статися чесна битва.
Або жодної битви взагалі.
Дуже вам дякую.
Вітаю...
Я до вас записаний, Вільям Давнінг.
Так, пане Давнінгу.
Знаєте про «Зірки — наше майбутнє»?
Можемо почати з інтерактивної презентації.
Ні, не треба. Я вже все вирішив.
Я хочу купити зірку.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька