Veus l'Ossa Major?
Ara mira més amunt, als dos estels de la mateixa fila
que semblen el mànec d'una paella.
Més amunt. El primer estel.
Sí, ja el tinc.
És aquell, l'estel DX3906.
Aquell no és el DX3906.
Sí, els d'Els estels, el nostre destí ho van indicar
- amb el telescopi. - No és aquell.
Quan va arribar el document,
ho vaig comprovar seguint la UAI.
La vaig cagar amb la paral·laxi?
Tio, com vols que sàpiga on coi és el DX3906?
- Ets un cabronàs. - No.
És el DX3905.
Au, ves a la merda.
Que bo.
A quant està?
A 401,5 anys llum.
Imagina't quanta llum emet l'estel de la Jin.
Quan arribi, els San-Ti ja seran aquí.
No ho espatllis.
És com vermell.
Per això el vaig triar.
Es veu a simple vista.
Volia que pogués mirar al cel i dir:
"Aquell estel és meu".
Et va fer sentir bé una bogeria així?
Gastar-te 19 milions...
De fet, 19,5.
I sí, em vaig sentir bé.
No sabies on més invertir la pasta?
No.
També li podries dir que vas ser tu.
- No. - Si ho fessis...
- No l'hi diré. - No se sap mai.
Que no se t'acudeixi dir-l'hi.
Has de demanar guardar secret
- abans d'explicar-ho... - Promet-me que mai l'hi diràs.
Com tu diguis.
Will.
Will? Ei, desperta, tio. Va, desperta, sisplau.
Will?
Ets allà, oi? Com està?
- Està bé. - De debò?
Sí. De fet, està més que bé.
Mira, Will.
Mira qui hi ha.
Va més col·locat que Willie Nelson.
Parla per tu.
Ei.
Hola, Jin.
Hola, Will.
Com et trobes?
"Fora de perill imminent."
Ho ha dit el metge.
"Fora de perill imminent."
Quanta gent pot dir això?
Jo no.
Aquesta habitació mola molt.
Collons.
- Mira això. - No ho toquis.
- Alça. - Mira.
- Tot meu. - Ben merescut.
- Descansa, d'acord? - Sí.
Descansa.
Vinga, la Jin ha de descansar.
Ens quedarem per aquí i segurament mirarem Rick i Morty.
- Genial. - Doncs...
Vine quan puguis.
És clar.
Gràcies, Saul.
Fins aviat.
Això és per a tu.
Collons, això és caríssim, oi?
No diu de qui és?
No.
Suposo que has tingut molts admiradors rics.
Sí.
Però cap amb tants diners.
Des d'en Jack, no n'he conegut cap.
Potser és d'en Wade.
Per què faria una cosa així?
Està penjat de tu.
- Au, vinga. - Això dic jo.
Jin, sembla que no vegis que això és molt estrany.
Això és estrany?
És la vint-i-vuitena cosa estranya del mes.
T'has d'ajustar el barem de raresa.
O algú ric del cagar m'ha comprat un estel o m'estan prenent el pèl.
Segurament em prenen el pèl.
Però no tinc temps per pensar-hi.
És ridícul, ningú té un estel.
Segons els documents,
ets la propietària legal de l'estel DX3906.
Durant molts anys, el Dr. Demikhov ha aconseguit
mantenir coses vives en condicions extremes.
Dra. Cheng?
Res a dir?
Bé...
No sabem si hem de ser en aquesta reunió.
A l'1 % de la velocitat de la llum, ¿quant tardarà la sonda
- a arribar als San-Ti? - 200 anys.
I què li passarà a l'ocupant mentrestant?
- Mort. - Ho veieu?
Heu de ser a la reunió.
Ha estat un camí llarg i difícil, però ho hem aconseguit.
És viu?
No està ni viu ni mort.
Està en algun punt entremig.
Des de fa un mes.
Quant pot estar així?
Tant com vulguem.
Hem ruixat les cèl·lules del Kolya amb crioprotector anticongelant
i refrigerat a menys 150 graus.
Les hem alentit per mil,
però no les hem aturat.
Si funciona per al Kolya, funcionarà per a una persona.
Hola, Kolya.
Saluda, Kolya.
Molt bé.
Compte.
Kolya.
Toca el quadrat taronja.
Encara no.
Toca el cercle que conté quatre quadrats.
Molt bé, Kolya.
És un efecte secundari comú.
Aquí el tenim:
el bitllet al final del món.
L'exprés de la Fi dels Temps ha arribat a l'estació.
Poden fer cua darrere meu.
Això no era per a la sonda?
Pensa hivernar?
Tan aviat com pugui.
- Qui manarà aquí? - Jo.
Em despertaré un cop l'any per arreglar les cagades,
veure la mare, contractar i despatxar gent, anar a Wimbledon
- i cap dins de nou. - Així 400 anys?
Algú ha de ser aquí per rebre'ls
i per mantenir el pla.
Formi algú per gestionar l'Escala.
L'Escala és un projecte, no un pla.
Fins i tot vostè el podria liderar. Moltes persones podrien,
però només una a la Terra pot liderar el pla.
Crec que exagera.
Aristòtil deia que la falsa modèstia era pitjor que la vanitat.
També que les pedres queien perquè els hi agradava el terra.
Per què només vostè?
Ningú més ho pot fer.
Quin és aquest pla increïble que només vostè pot liderar?
Només progrés.
- No sé què vol dir. - Ho sabrà quan toqui.
El futur no està tan lluny.
No per a nosaltres.
La sonda necessita una vela.
És una ona de nanofibra, no el fil que havíem fet fins ara.
És molt més complicat.
Cal considerar la tolerància a la calor i l'esforç
i les fibres han de connectar la sonda i la vela...
I tu ho pots fer?
Sí que puc, sí.
M'alegro que hi siguis.
Saps per què vaig començar amb això?
La gent del meu voltant, la família de la meva mare...
Vaig veure com els tractaven.
Volia fer alguna cosa per a ells.
He acabat al bàndol equivocat.
No estàs al bàndol equivocat.
Aviat se'ns presentarà una tria:
marxar o morir.
Creus que 400 anys és aviat?
Passarà volant.
I sense la nostra feina, no hi haurà cap opció.
Estem creant un futur per a tothom.
Ho creus de debò?
Tu no?
M'agradaria. De vegades crec que és possible.
I, d'altres, crec que se seguirà tractant injustament a la mateixa gent.
Sempre seran els últims de la fila.
I cap d'ells podrà navegar.
Will?
Wilbur?
Will, em sents?
Will?
Estàs bé, amor?
Com heu sabut on era?
L'hospital ens ha avisat.
La Roxanne és la parent més propera.
Com et trobes?
Bé, m'estic morint, així que a part d'això...
Feia molt que no ens vèiem.
Sí, ho sé. Ens sap greu.
Sí.
Saps, Will? La meva feina ens va dur a Espanya
i, després, a Dubai.
No t'agradava viure fora?
Bé, al món del màrqueting digital, les coses es poden polititzar de pressa.
No es tenen en compte les habilitats, sinó que facis el que et manen.
Segurament a tu et passa el mateix.
Amb la física i això.
Sempre vas ser el més llest.
Per això els pares et van enviar a l'escola pública i a més d'una uni.
Però mai vas trobar el teu lloc perquè no t'agrada obeir.
He trobat el meu lloc perfectament.
No he arribat lluny, no soc prou llest.
Eres prou llest per fer gairebé qualsevol cosa.
Podies treballar a la ciutat,
i crear la teva empresa. Eres el més llest.
Jo no vaig poder fer física.
Vaig haver de ser cambrera, administrativa i...
Bé...
Volem ser pares.
Ens agradaria comprar una casa.
Mira, no hem estat gaire units.
Ho sé i n'assumeixo la meva part de culpa.
El que et passa és una puta injustícia.
I és terrible.
Però és així.
I com dius, t'estàs morint.
Així doncs, hem vingut a demanar-te,
- com que no tens ningú... - Qui diu que no tinc ningú?
Tens algú?
Potser sí.
- I si estimo algú? - Bé, si ella...
Potser és un home.
I què?
Tant me fa què sigui.
Si tens algú, no fa gaire que el tens.
I som la teva família, Will.
Potser no la millor, però...
som aquí.
L'herència de la mare
ens toca a nosaltres.
Tens raó.
La meva vida no ha estat gran cosa.
El meu amor mai ha estat correspost.
El que em va deixar la mare és teu.
No ho tocaré.
Necessitàvem mil bombes per a l'Escala
i en tenim poc més de 300. No en rebrem més.
L'equip d'hibernació més petit pesa més d'una tona.
Si volem accelerar la sonda
amb el propulsor que tenim...
La càrrega màxima que pot suportar és menys de dos quilos.
És una persona molt petita.
Jo diria que una persona és el patró canviant
que balla a les neurones del cervell.
Si això existeix, la persona existeix.
Però li haurem de treure el cervell del crani.
Serà prou perquè el reconstrueixin.
Si ho fan, tindrem un home dins.
Estem parlant de matar algú?
I abans no?
San-Ti.
Hola per allà,
o per aquí,
on sigui que hi hagi els Sophons.
Han llegit la Vikipèdia,
coneixen Genguis Kan, QAnon, La novel·la de Genji,
el president de Bolívia i Bob Seger,
però no saben què és ser humà.
Ho tenim tot aquí.
El que passa aquí i aquí és humanitat.
Ens volen entendre?
Hauran de fer servir les mans, tentacles, o el que collons sigui
i agafar-ho.
Tranquils, enviarem algú llest.
Els cal algú que entengui la gent que pren decisions per aquí
i que aprengui de vostès.
Algú com la gent d'aquesta sala.
Què hi diuen?
Hi aniré jo.
- Qui ets? - L'Edgar.
No siguis curt, parlo de gent seriosa.
Què hi diu la gent seriosa?
Qui vol conèixer l'enemic?
És clar.
No hi volen anar i no els hi deixaria.
Són massa valuosos.
Però necessitem algú que sàpiga física, química i ciència espacial.
Algú que vulgui morir a canvi de res,
com ara algú que ja s'estigui morint.
Coneixen algú així?
És una puta barbàrie.
Necessitem l'Escala.
Propulsió, criogènica, ciència de materials...
Ens impulsarà dues generacions,
encara que no funcioni.
Ens cal una raó per fer el projecte,
i la persona de dins...
El cap decapitat.
La persona de dins és la raó.
El seu amic Will l'és.
Si el troben, coneixerem coses que no sabríem
abans que arribin i sigui massa tard.
Només progrés.
"Només progrés"? De què coi està parlant?
Tant se val què aprengui. Com ens ho diria?
És un noi prou llest.
Ens senten. No els pot vèncer ni conspirar-hi en contra.
Potser ell sí.
- No, ell no és així. - Hi parlaré igualment.
Qui sap què li passa pel cervell.
Vostè no. No el coneix.
Exacte. Ni vostès ni els San-Ti.
Només en Will Downing es coneix a si mateix.
Què?
Estic pensant en un número entre u i mil. Sap quin és?
- No. - Exacte, no ho sap.
Ni ells tampoc.
He de fer una trucada.
No el pot obligar.
No ens seria útil si ho féssim.
Li diré que no ho faci.
Endavant.
Li direm que no ho faci.
T'escoltarà.
No em necessites.
És clar que sí.
He de marxar.
No hauria d'haver tornat a treballar per a cap d'ells.
L'he cagat i ho he d'arreglar.
Me'n vaig.
Fins aviat, cap.
Soc en Wade.
Com el puc ajudar?
Tinc un projecte que demana la participació de tots. Tots.
Vull que el lideri i que posi a tothom d'acord.
Estic molt enfeinat.
Sí, són moments de molta feina.
Parli'm del seu projecte.
Ha sentit parlar del terme "impenetrable"?
L'Arrencacors, oi?
Només prems botons, has d'aprendre combinacions.
Què hi ha?
Què és La gran evasió?
La meva empresa.
I de l'Ally.
És legal. Hem establert una societat anònima.
Com? Algun advocat t'ha pres els calés?
Ho explica un paio a YouTube. Mira la web.
En millorarem el disseny.
"Un futur segur per als teus descendents a Mart o altres planetes habitables."
I els conceptes de marca són a la pàgina següent.
És...
Té un bon disseny.
És elegant, oi?
Com et pots escapar a l'espai per 40 lliures al mes?
És un compte de pensions.
Hi poses diners, es multipliquen
i el mes següent n'hi ha més per multiplicar.
Només cal fer números.
Tu n'has fet?
Estem planejant reunions.
A un tal Denys Porlock li interessa.
Existeix, busca'l. Denys amb "y".
És impressionant que hagis fet això sol.
Estic sorprès.
Sí?
Però és fum.
No és real.
Ajuda'm a fer-ho real.
No sé com.
I tot això...
és real?
Perquè si això és la realitat, no m'interessa.
En tot cas, en el nou món on vivim,
no em puc permetre esperar més.
L'hi volia dir en persona, l'hi dec.
Ho agraeixo, Denys, gràcies.
Estic segur que entén que no tinc cap altra alternativa.
Tots tenim alternatives.
És una decisió que no m'ha agradat prendre,
però el potencial per a futures aplicacions...
Estic fent el que toca.
Acabi el seu tuit, no es talli.
Estic fent el que toca.
Ho hauria d'haver fet fa temps.
I m'enduc la meva feina.
No li pertany.
No.
No hauria, oi?
Pot millorar la vida dels més necessitats.
No hauria de pertànyer a ningú.
Hauria de pertànyer a tothom.
No funciona així.
Sí, si els hi dono.
La recerca, els detalls de l'equip, les millores i les aplicacions,
tot a Wikileaks, arXiv i a una dotzena més de plataformes.
No n'és capaç.
Ho acabo de fer.
No es pot utilitzar.
És de l'empresa, ho denunciarem.
Ho poden copiar, separar-se de la propietat intel·lectual
i així evitar una infracció de copyright.
He inclòs una guia pràctica.
No funcionarà.
Va funcionar contra IBM, Apple i Sony.
Però endavant, denunciï a tothom.
A tots els governs del tercer món.
El farà molt popular.
Potser començo amb vostè.
Anirà a la presó.
No trigui, el vol em surt d'aquí a tres hores.
És el seu pla de feina i de vida?
Cremar-ho tot i emborratxar-se?
No és per a mi.
Però...
T'ha portat això?
Sí.
¿T'ha dit...
on anava?
No.
És tot real, doncs?
- Sí. - Collons.
Com es deia? "Stairway to Heaven"?
Projecte Escala.
No sona real.
Res no sona real.
L'Ull al cel que ens diu "insectes".
Ciència ficció.
Contes populars.
- Encara el tens? - I tant.
Quan te'l vaig donar?
El 10 de juny del 2015, quatre dies després que fes anys.
I doncs, en qui em convertiria aquest projecte Escala?
En una mena de bella dorment, potser?
Mira, és molt simple.
Li dius que no a en Wade.
Un 1 % de la velocitat de la llum.
Són gairebé 2.000 milles per segon.
Sempre has fet proeses.
No ha estat idea meva.
Només vaig fer bé els números.
Només.
Seria un assoliment increïble.
Un assoliment històric.
Sí.
Sí, tens raó.
Però no t'hi capfiquis perquè trobarem algú altre.
Qui més teniu?
Tenim opcions.
Sé que estar-me morint em dona punts,
però no hi podeu enviar qualsevol.
Així, doncs...
Qui més hi ha?
És confidencial.
I tot el que m'has dit no?
Teòricament no n'he de parlar.
No teniu ningú.
Si no teniu passatger,
la cosa no funciona, no?
Sempre has fet proeses.
Jo no.
Volia, però no podia.
- No tenia el material. - Prou.
No passa res, estic en paus amb el tema.
Els dos podríem brillar.
Així no.
Què?
Per què em mires?
No et miro,
et veig.
De vegades, quan vas molt col·locat,
veus la gent.
O potser és quan t'estàs morint.
Però et veig.
I t'estimo.
I no passa res.
Si em dius que no, no ho faré.
No passa res.
TEORIA DEL JOC UNA PRESENTACIÓ SENZILLA
LA PARADOXA DE FERMI COSMOLOGIA I VIDA
ON SÓN?
Soc la Dra. Ye.
Sé que no em vols veure,
però he de parlar amb tu.
S'ha perdut.
A vostè tant li fa, no? És un insecte.
UNA FILLA ESTIMADA VERA YE
La Vera sabia què va fer.
Que els va convidar.
No tenia sentit que es matés per la feina.
Devia veure... No ho sé, un correu, un missatge o alguna cosa.
I va començar a indagar.
Sempre deia que tu eres el més llest.
L'hi vaig intentar amagar.
La volia protegir, però no vaig poder.
Era intel·ligent com tu.
Va lligar caps.
La va decebre.
He decebut més gent que cap altra persona.
Com pot viure amb això?
No hi hauré de viure massa més.
Per què no tenies un laboratori en comptes de treballar al de la Vera?
Tinc traça amb la física, però no m'entusiasma.
Per això no he fet gaire.
Al final, tots acabem fent el mateix.
Vols sentir un acudit?
Resulta que Einstein mor.
És al cel
i té un violí.
Està molt content,
adora el seu violí.
Més que la física i que les dones.
Vol saber com de bé sonarà el que toqui al cel.
S'imagina que serà força bo.
Comença a afinar el violí i els àngels se li apropen.
"Què fas?", li diuen.
"Em preparo per tocar."
"No ho facis. A Déu no l'hi agradarà,
és saxofonista."
Aleshores, Einstein para.
No toca, però se li fa difícil.
Li encanta la música
i no hi ha gaire cosa a fer al cel.
I, de cop, des de dalt, sent un saxòfon.
Està tocant "Take the A Train." La coneixes?
Sí, l'he sentit.
Einstein també la coneix i pensa:
"Ho faré.
Tocaré amb ell.
Junts sonarem increïblement."
Així que comença a tocar "Take the A Train".
El saxòfon para i apareix Déu.
Va directe a Einstein i li clava una coça als pebrots,
que al cel també fa mal.
Tot seguit, fa miques el violí estimat d'Einstein.
L'eternitat sense música.
El cel és ara un infern per a Einstein.
I mentre es retorça a terra, agafant-se els testicles fets pols,
un àngel se li apropa i li diu:
"T'hem avisat.
No li toquis a Déu el que no sona."
"No li toquis a Déu el que no sona"?
No t'agrada?
No és això, és que...
"No li toquis a Déu el que no sona."
L'humor és una cosa molt personal.
Hi ha persones que l'entenen i n'hi ha que no.
Hi ha bromes que només tenen sentit per a dues persones.
Però fer broma és important.
No sobreviuríem sense fer broma.
No trobes?
Me n'he d'anar.
Cuida't, Saul.
Espero que l'acudit no et causi problemes.
Els resultats de les proves cognitiva i informacional són bons.
No em sorprèn.
Una última cosa.
Una...
formalitat.
Un jurament de lleialtat.
L'ha de signar.
"Juro que a partir d'ara, tots els meus esforços
seran per confirmar la meva lleialtat vers la raça humana,
ara i en la perpetuïtat, per damunt d'altres lleialtats.
No he de cometre cap acte conscient
ni divulgar informació
que pugui perjudicar el conjunt de la humanitat."
No ho signaré.
Per què?
Perquè no sento cap lleialtat vers la raça humana.
I per què fa això?
Total, m'estic morint.
Qui sap?
Potser són millors que nosaltres?
¿Per què ens he de jurar lleialtat
si poden acabar sent millors?
Ens estan envaint.
Venen per conquerir-nos i, segurament, a eliminar-nos.
Això diuen.
I no ens vol ajudar a evitar-ho?
La Jin creu que ho he de fer.
I confio en ella.
Si he de signar un jurament de lleialtat vers ella, ho faré.
Però vers la humanitat?
No.
Gràcies pel seu temps, Sr. Downing.
És perfecte per a l'Escala.
Aviat sabrà els passos següents.
Escolti!
Per què? Si no ha signat el jurament.
És el nostre home perquè no és el nostre home.
- Segurament no ho sigui. - Ja ho sé.
Per això faran el possible per recollir-lo.
La banda de brunzidors als Estats Units
s'espera que arribi al milers de milions.
És com una crema màgica.
De debò? Súper!
Sí, és bona com a crema hidratant.
Ara, Julia, si pots tallar pastanagues així...
Així?
Hola, Tatiana.
Pensava que ja no ens parlaven.
Van deixar morir l'Evans.
Ja no parlàvem amb ell,
però encara volem parlar amb tu.
Amb mi? Jo què soc?
No soc res.
Un insecte.
Sabem exactament què ets.
Ets part d'una cosa molt més gran que tu.
Part de nosaltres.
I et necessitem.
El vol de Cathay Pacific amb destí a Pequín,
amb número CX252, està a punt per embarcar.
Els passatgers s'han de dirigir a la porta C11.
Hola.
Soc la Dra. Ye.
La conec?
M'he canviat el seient perquè seiem junts.
Espero que no li faci res.
Estarà bé poder xerrar amb algú.
Sí, és un vol llarg.
Sr. Downing, ha de consentir el procediment cinc vegades.
Les preguntes s'han dissenyat per evitar que hi hagi un consentiment accidental.
VOL POSAR FI A LA SEVA VIDA? 5: SÍ, 2: NO
Rumiï-ho amb calma.
Gràcies.
Aquest lloc és...
És agradable.
Sí.
Jin...
Li he dit que no vingués.
Me'n vaig a cap Canaveral.
Els primers llançaments d'ICBM són divendres.
També a Baikonur i Jiuquan.
Tindrem les bombes de l'Escala d'aquí a unes setmanes
i ja podrem enviar el nostre voluntari.
Són dies emocionants.
La deixo fer.
Se m'oblidava,
va tenir ocasió d'agrair-l'hi en persona?
Per l'estel.
Me'l va regalar en Will?
Ostres, no l'hi va dir.
Sí, va heretar uns diners.
És un paper sense valor.
Abaixi'n el preu i vengui'l o es quedarà sense res.
- No, era el King's Arms. - No, era l'Eagle and Child.
Que sí, perquè va ser
quan parlaves amb aquella cristiana
que estava a punt per descristianitzar-se amb tu
fins que vas dir que C. S. Lewis era un escriptor de merda.
Ho va veure poc respectuós
perquè érem a la sala on Lewis bevia amb Tolkien.
- Tens raó. - Gràcies.
Era l'Eagle and Child.
I ell, un escriptor de merda.
Bé...
No estic rejovenint.
VOL POSAR FI A LA SEVA VIDA? 5: SÍ, 2: NO
Will.
D'acord, però, de debò...
T'ho has de pensar bé i valorar què implica.
Flotaràs en un espai congelat i sense límit,
ni viu
ni mort,
potser durant milers d'anys o per sempre.
I completament inconscient.
O sigui, bàsicament mort. I igualment ho estaria aviat.
1: SÍ, 6: NO
No, Will...
Això si tens sort.
Si et troben, et reconstruiran.
I potser et transformen en un programa
i es comuniquen amb tu amb una interfície.
No pots veure ni escoltar ni sentir.
Com un tanc. Hi entra una pregunta,
en surt una resposta. Vulguis o no.
Et llegeixen la ment.
La d'un zero a l'esquerra.
Llavors m'apaguen i torno a morir.
D'acord, però potser no és un tanc d'aïllament.
Volen saber tot el que vol dir ser un ésser humà.
I potser l'única manera d'aconseguir-ho és interaccionant amb tu.
Et reviuen.
Experimenten amb tu per saber
com sentim les coses.
- El que ens fa feliços. - Sona bé.
El que ens fa infeliços.
El que ens fa tan infeliços que es podria usar contra nosaltres.
Com sentim cansament?
Com sentim por?
Com sentim dolor?
Com patim?
Fins on podem aguantar?
Faran el que vulguin amb tu.
Et poden portar al límit,
però no pots morir.
Si mors, et reviuran de nou.
I ho poden fer durant un mes,
ho poden fer durant un segle o, fins i tot, deu mil anys.
Saul, per què ho haurien de fer?
No en tinc ni puta idea...
No sabem què són.
I potser no ho podem saber.
Però comparat amb nosaltres, com diuen,
som insectes.
Els insectes no saben per què viuen desgràcies.
Potser és un exterminador, una classe de ciències
o un mocós que els hi treu les potes per divertir-se.
No miris d'entendre-ho.
Allunya't-en i prou.
2: SÍ, 4: NO
Quants en portes?
N'era el quart.
El proper n'és l'últim.
Potser no és tan dolent.
Potser per a ells soc com un animal de companyia.
O potser soc com un passatemps.
Què fas per entretenir-te?
Quin és el teu film favorit?
El resplandor.
Quanta gent té aquesta oportunitat?
D'acomiadar-se com cal d'un bon amic?
No gaire.
Mai he tingut molts amics.
Però gràcies a vosaltres, sempre ha estat suficient.
Will, et trobaré a faltar, tio.
Bé.
Si em reviuen, jo també t'enyoraré.
VOL POSAR FI A LA SEVA VIDA? 6: SÍ, 1: NO
Puc caminar des d'aquí.
Si no li sap greu, puc estar sola uns minuts?
Sí, d'acord.
Gràcies.
Li dono deu minuts.
Hola, Dra. Ye.
Tatiana.
M'alegro de veure-la.
On és l'agent Collins?
Es deia així?
Creia que el Senyor ens havia abandonat.
No a tots.
Em sap greu que hagis vingut fins aquí a fer el que anava a fer jo mateixa.
No.
No pot.
La caiguda seria horrible.
Potser ni seria immediat.
Sisplau.
Li puc donar una cosa millor.
Una cosa amable.
Una cosa bonica.
Podem seure un moment?
Sí, sisplau.
Quan tenia la teva edat,
aquest era un dels països més bonics del món.
Tot serà millor quan el Senyor arribi.
Segur que sí.
El Senyor t'ha dit per què t'han enviat a mi?
Vostè ho sap?
Potser és la seva hora.
Ha complert el seu propòsit.
Bé.
M'alegra que el Senyor no m'hagi oblidat.
Sí, a mi també.
Volia veure una última posta de sol des d'aquí.
La podem veure juntes?
M'agradaria molt.
Ha treballat molt.
I molt de temps.
Es mereix descansar.
LLIBRES DE CIXIN LIU
Subtítols: Anna Huguet Blasco